26.06.2026  Справа № 363/4059/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
судді Олійник С.В.,
за участі секретаря Захарової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
18 липня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОНС» заборгованість за кредитним договором №3612103237/558469 від 20 вересня 2020 року в сумі 10 625 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 500 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 вересня 2020 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3612103237/558469 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 2 500 грн строком на 30 днів. Стандартна процента ставка 2,50% за один день користування кредитом. Товариство належним чином виконало умови Договору надавши позичальнику грошові кошти.
20.08.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено Договір факторингу №1-20/08/2021, відповідно до якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» відступило на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Кредитним договором №3612103237/558469 щодо відповідача. 
25 серпня 2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Айконс» відповідно до Договору відступлення права вимоги №1-25/08/2021 від 25.08.2021, в тому числі і кредитним договором щодо відповідача. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань станом на 28.03.2025 утворилася заборгованість у розмірі 10 625,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2 500 грн, прострочена заборгованість за комісіями і відсотками в розмірі 8 125 грн.
Процесуальні дії та рішення у справі.
21 серпня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
22 вересня 2025 року до суду скеровано заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «АЙКОНС» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн.
21 листопада 2025 року від відповідача надійшла заява з проханням відкласти судове засідання, у зв`язку із мобілізацією, на підтвердження чого долучив довідку форми 5 від 19.11.2025 року №849.
13 березня 2026 року від представника позивача надійшла заява з проханням щодо вжиття заходів для забезпечення розгляду справи за позовом ТОВ «ФК «АЙКОНС» у розумний строк.
30 березня 2026 року від відповідача надійшла заява про зупинення розгляду справи у зв`язку із проходженням військової служби.
05 травня 2026 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
16 червня 2026 року від відповідача надійшла заява про часткове визнання позовних вимог у розмірі 4 375 грн, зменшення розміру витрат на правову допомогу, звільнення від сплати судового збору та розгляд справи без його участі.
Позиції учасників справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Позивач подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про часткове визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
20 вересня 2020 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3612103237/558469 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) R94762, надісланого на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма його умовами, повністю їх розуміє, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Відповідно до п. 1.1 договору товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 2 500,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.
Згідно з п. 1.2 договору кредит надано строком на 30 днів, тобто до 19.10.2020. Строк дії договору становить 30 днів, однак у будь-якому разі він діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань.
Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству проценти у розмірі 912,5 % річних від суми кредиту, що становить 2,5 % на добу. Тип процентної ставки — фіксована.
Пунктом 1.5 договору передбачено, що його невід`ємною частиною є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, розміщена на вебсайті товариства.
Відповідно до п. 4.3 договору, у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк, визначений п. 1.2 договору та/або додатками до нього, проценти, передбачені п. 1.3 договору, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але не більше ніж за 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.
Згідно з довідкою про ідентифікацію ОСОБА_1 був ідентифікований ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» під час укладення кредитного договору № 3612103237/558469 від 20.09.2020 шляхом використання аналога електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора R94762. Ідентифікація здійснювалася в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства.
Відповідно до інформаційної довідки від 20.09.2020 на картковий рахунок ОСОБА_1 були перераховані кредитні кошти у сумі 2 500,00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 3612103237/558469 станом на 28.03.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Айконс» становить 10 625 грн, з яких: 2 500 грн — заборгованість за тілом кредиту та 8 125 грн — заборгованість за процентами.
20 серпня 2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-20/08/21, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, у тому числі право вимоги за кредитним договором № 3612103237/558469 від 20.09.2020, укладеним із ОСОБА_1 .
Із витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-20/08/2021 від 20.08.2021 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 10 625 грн, з яких 2 500 грн — заборгованість за тілом кредиту, 8 125 грн — заборгованість за процентами.
25 серпня 2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1-25/08/2021 відступило право вимоги за кредитним договором № 3612103237/558469 від 20.09.2020, укладеним із ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «АЙКОНС», у зв`язку з чим останнє набуло права грошової вимоги до відповідача.
Згідно з витягом із реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-25/08/2021 від 25.08.2021 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3612103237/558469 становить 10 625 грн, з яких: 2 500 грн — заборгованість за тілом кредиту та 8 125 грн — заборгованість за процентами.
31 березня 2025 року позивач направив на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до військового квитка ОСОБА_1 з лютого 2024 року перебуває на військовій службі.
Застосовані норми права.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Їх розмір визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять погоджені сторонами умови та умови, обов`язковість яких передбачена законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених договором умов.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання позичальнику грошових коштів або речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позику у строк та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі прострочення повернення позики позичальник зобов`язаний сплатити передбачені законом або договором платежі.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти, а позичальник — повернути кредит і сплатити проценти.
Частиною другою ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються кредитним договором.
Закон України «Про електронні довірчі послуги» визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, а також здійснення електронної ідентифікації.
Електронний підпис — це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються та використовуються ним як підпис.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає правові засади діяльності у сфері електронної комерції, порядок укладення електронних правочинів та права й обов`язки учасників відповідних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) повинна містити всі істотні умови договору та виражати намір особи вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Частиною третьою ст. 11 цього Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту.
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону акцепт може бути здійснений шляхом надсилання електронного повідомлення, заповнення електронної форми або вчинення інших дій, які відповідно до умов оферти вважаються її прийняттям.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або домовленості сторін електронний правочин має бути підписаний, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Мотиви і висновки суду
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
Судом встановлено, що 20 вересня 2020 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачем укладено кредитний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі, який був підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), надісланого на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма його умовами, повністю їх розуміє, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Згідно з умовами кредитного договору товариство надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 2 500 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.
На підтвердження факту надання кредитних коштів позивачем подано інформаційну довідку, відповідно до якої 20.09.2020 на картковий рахунок відповідача було перераховано 2 500 грн.
Позивач зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у загальному розмірі 10 625 грн, з яких: 2 500 грн — заборгованість за тілом кредиту та 8 125 грн — заборгованість за процентами.
Водночас відповідач частково визнав позовні вимоги у сумі 4 375 грн, виходячи з такого розрахунку: 2 500 грн ? 2,5 % = 62,50 грн; 62,50 грн ? 30 днів (строк кредитування) = 1 875 грн процентів, а всього — 4 375 грн.
Однак суд не може погодитися з такими доводами відповідача, оскільки, підписавши кредитний договір, останній підтвердив, що ознайомився з його умовами, повністю їх розуміє, погоджується з ними та зобов`язується їх виконувати.
Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що у разі неповернення кредиту в строк, визначений п. 1.2 договору, проценти, передбачені п. 1.3 договору, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але не більше ніж протягом 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.
Отже, загальний період нарахування процентів становить 120 календарних днів (30 днів строку кредитування та додатково 90 днів відповідно до п. 4.3 договору).
Таким чином, розмір процентів, що підлягають стягненню, становить: 2 500 грн ? 2,5 % = 62,50 грн на день; 62,50 грн ? 120 днів = 7 500 грн.
Разом із тим кредитний договір не містить положень щодо нарахування будь-яких комісій за видачу кредиту чи його обслуговування. Крім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували правові підстави та порядок обчислення таких нарахувань. За таких обставин вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Також суд бере до уваги, що відповідач з лютого 2024 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації. Разом із тим зазначена обставина не звільняє відповідача від виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, які виникли до його мобілізації, та не впливає на правильність визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню у цій справі.
Ураховуючи викладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «АЙКОНС» підлягають частковому задоволенню.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 10 000 грн, яка складається з: 2 500 грн — заборгованості за тілом кредиту та 7 500 грн — заборгованості за процентами.
Щодо судових витрат
Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн. На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи надано договір про надання правової допомоги №16/06/2025 від 16.06.2025 року, довіреність від 16.06.2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №8096/10 від 18.07.2019 року, акт про надання правничої допомоги від 15.09.2025 року, платіжну інструкцію №11977 від 15.09.2025 року та рахунок від 15.09.2025 року.
Згідно з актом про надання правничої допомоги, вартість наданих послуг становить 10 000 грн, до яких включено надання консультацій, вивчення документів, підготовку позовної заяви та інші правничі послуги.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із положень статті 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між ними разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, їх зв`язок із розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, поведінку сторін, стадію розгляду справи, а також дії сторін щодо досудового врегулювання спору.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, витраченим часом, ціною позову та значенням справи для сторони.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має враховувати критерії їх реальності, необхідності та розумності, а не лише розмір, визначений договором між адвокатом і клієнтом.
Аналогічний підхід висловлено й Європейським судом з прав людини, який зазначає, що компенсації підлягають лише фактичні, необхідні та розумні витрати (зокрема, у рішеннях у справах «East/West Alliance Limited проти України» та «Лавентс проти Латвії»).
Оцінивши подані докази, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а обсяг виконаних адвокатом робіт фактично обмежувався підготовкою позовної заяви та аналізом документів.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає повною мірою критеріям розумності та співмірності, а тому підлягає зменшенню до 2 000 грн як обґрунтованого та необхідного розміру.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією №1498 від 25.06.2025 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Оскільки із заявлених позовних вимог у сумі 10 625 грн судом задоволено 10 000 грн, що становить 94,11 % від їх загального розміру, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2 279 грн 72 коп. (2 422,40 грн ? 94,11 %) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 882 грн 20 коп. (2 000,00 грн ? 94,11 %). Решта судових витрат покладається на позивача.
Щодо розстрочення виконання рішення.
Пунктом 2 частини сьомої статті 265 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності в резолютивній частині рішення вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Згідно з частиною першою статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Наведені вище положення процесуального законодавства не містять окремо визначених підстав для розстрочення виконання рішення суду.
Згідно з частиною дев`ятою статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
ЦПК України врегульовано вирішення питань про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду статтею 435 ЦПК України, у зв`язку з чим, на підставі частини дев`ятої статті 10 ЦПК України, суд вважає за необхідне застосувати положення цієї статті для вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду в даній справі.
Так, згідно з частиною третьою статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до частини четвертої статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Частиною п`ятою статті 435 ЦПК України передбачено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.
Враховуючи те, що відповідач військовослужбовець, перебуває в скрутному матеріальному становищі, що не дозволяє йому разово сплатити всю суму заборгованості, суд доходить висновку про можливість розстрочення виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 000 грн строком на чотири місяці, шляхом сплати рівними платежами щомісяця. 
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 272-273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОНС» заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 000 гривень, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2279 гривні 72 копійки та витрати на правову допомогу у розмірі 1 882 гривні 20 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Розстрочити ОСОБА_1 виконання рішення суду в частині стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОНС» загальної суми заборгованості за договором №3612103237/558469 від 20.09.2020 року, розстрочивши загальну суму заборгованості у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. на 4 (чотири) місяці рівними частинами по 2 500 грн (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп., починаючи з першого числа місяця, що наступає за місяцем набрання рішенням суду законної сили. 
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, нежитлове приміщення 1008, ЄДРПОУ 44334170).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя С.В. Олійник