КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2026 року Київ № 320/41401/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Київської обласної прокуратури 
про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и в:
І. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі – відповідач 1) та Київської обласної прокуратури (далі – відповідач 2), в якому, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів № 56дп-24 від 24.04.2024 про притягнення прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Київської обласної прокуратури від 06.05.2024 № 637к, яким звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів № 56дп-24 від 24.04.2024 про притягнення прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури;
- зобов`язати Київську обласну прокуратуру поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області з 07.05.2024; 
- стягнути з Київської обласної прокуратури (ЄДРПОУ 02909996, юридична адреса: бул. Лесі Українки, 27/2, м. Київ, 01014, розрахунковий рахунок UА028201720343190001000015641, Держказначейська служба України, отримувач - Київська обласна прокуратура) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.05.2024 і до моменту фактичного поновлення на роботі.
II. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позов обґрунтовано протиправністю оскаржуваних рішення та наказу, оскільки їх винесено без достатніх підстав. Зазначив, що оскаржуваний наказ керівника Київської обласної прокуратури за своєю природою є похідним від оскаржуваного рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, а отже згідно з доктриною «отруйного дерева» є протиправним, за умови визнання протиправним рішення відповідача 1. 
На переконання позивача, оскаржувані рішення та наказ не містять ознак дисциплінарного проступку, які мають бути визначені та доведені в рішенні про притягнення до відповідальності, а саме: норми права (правила), які порушені; які трудові обов`язки були невиконані або виконані неналежно. Крім того, повідомив, що чинним законодавством не передбачено перелік дій, що порочать звання прокурора, і, це підтверджується самим текстом оскаржуваного рішення, у якому не наведено посилання на жодну норму права, що встановлювала б указані дефініції. Крім того, відповідач 1 не наділений повноваженнями встановлення правових норм, а відповідна практика Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів не є правилом, порушення якого може мати наслідком притягнення до дисциплінарної відповідальності. 
Крім того, із оскаржуваного рішення не вбачається, які трудові обов`язки були невиконані, або виконані неналежно, що свідчить про те, що оскаржуване рішення не містить викладу обов`язкових ознак дисциплінарного проступку у вигляді вчинення дій, що порочать звання прокурора, обов`язковість наявності яких визначена самою Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів із наведеного в оскаржуваному рішенні визначенні дисциплінарного проступку. 
Окремо зазначив, що факт наявності або відсутності в діях особи ознак корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших кримінальних правопорушень може бути встановлений лише на підставі відповідного рішення уповноваженого органу. Таким рішення є, зокрема вирок суду, рішення про притягнення до адміністративної відповідальності. 
На переконання позивача, використання для визначення наявності ознак корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших кримінальних правопорушень в діях особи інших даних/документів, окрім набравши сили відповідного вироку суду або постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є порушенням прав людини, зокрема передбаченого статтею 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості. 
Щодо позаслужбових стосунків, зазначив, що позаслужбові стосунки не можуть мати місце у формі невиконання або неналежного виконання трудових обов`язків, а відповідно не становлять обов`язкову ознаку дисциплінарного проступку. Натомість в оскаржуваному рішенні не наведено відповідні норми, які б встановлювали пряму конкретну заборону на стосунки, яка б була порушена прокурором ОСОБА_1 .
Щодо використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб, зазначив, що для існування вказаної підстави прокурором, що притягується до відповідальності має бути наявна сукупність: фактично вчинена певна дія/бездіяльність, з використанням своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей; отриманий результат на користь приватних інтересів прокурора або третіх осіб. У той же час, в оскаржуваному рішенні відсутні посилання на такі вчинені позивачем дії. 
Оскільки рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності базується на матеріалах кримінального провадження, то вказана підстава – використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб – не може бути застосована.
Крім того, позивач заперечував щодо порушення ним вимог, заборон і обмежень, встановлених законами України «Про запобігання корупції» та «Про прокуратуру», оскільки вказана обставина може мати місце лише за відсутності підстав уважати її адміністративною або кримінально караною, оскільки за наявності таких підстав має бути застосована інша підстава для притягнення до відповідальності прокурора. 
Заперечував і порушення ним вимог професійної етики та поведінки прокурорів, передбачених статтею 19 Закону України «Про прокуратуру», порушення вимог статей 22, 23 Закону України «Про запобігання корупції», а також систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики.
У підсумку, стверджував, що оскаржуване рішення фактично не є обґрунтованим, базується на припущеннях та має завідомо обвинувальне спрямування, а підстави для притягнення до відповідальності, на які посилається відповідач 1, спростовуються самим текстом рішення та не базуються на фактичних обставинах справи. На думку позивача, оскаржуване рішення є немотивованим у частині визначення виду стягнення, оскільки відсутня мотивація віднесення дій, що інкримінуються позивачу до грубих порушень. 
Крім того, розгляд дисциплінарної справи за відсутності позивача, зважаючи на направлення відповідного клопотання до місця утримання останнього, та відсутність відповіді від ДУ «Київський слідчий ізолятор» і незабезпечення останнім участі ОСОБА_1 в режимі відеоконференції, очевидно свідчить про неотримання такого клопотання, а відповідно про порушення прав позивача на справедливий розгляд справи.
Із урахуванням викладеного, на переконання позивача, оскаржуване рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів не відповідає вимогам, передбаченим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема: не є обґрунтованим; не є безстороннім (неупередженим); не є прийнятим розсудливо; не є прийнятим пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); не є прийнятим з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідачі проти позову заперечували, надіслали відзиви на позовну, а також матеріали дисциплінарного провадження та особової справи позивача, відповідно до яких просили суд відмовити у задоволенні позову. 
Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву зазначив, що за приписами Закону України «Про прокуратуру», у силу покладених на нього функцій, відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, самостійно розглядає дисциплінарні скарги та здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів. Оскільки до відповідача 2 надійшло рішення відповідача 1 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури, наказом керівника Київської обласної прокуратури було прийнято рішення у виді наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, у зв`язку із чим дії обласної прокуратури узгоджуються з вимогами закону, а оскаржуваний наказ прийнято у спосіб та в межах повноважень, визначених законом.
Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву стверджував правомірність його дій під час винесення оскаржуваного рішення, а доводи позивача вважає необґрунтованими, такими, що суперечать встановленим у дисциплінарному провадженні обставинам, тож позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просили суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, від представник позивача до суду надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких просили суд позов задовольнити. 
III. Процесуальні дії суду у справі
Ухвалою суду від 16.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання. Призначено судове засідання на 21.10.2024.
21.10.2024 судове засідання відкладено до 26.11.2024.
26.11.2024 судове засідання відкладено до 14.01.2025.
14.01.2025 судове засідання відкладено до 27.02.2025.
Ухвалою суду від 27.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.
27.02.2025 судове засідання відкладено до 01.04.2025.
01.04.2025 судове засідання відкладено до 12.05.2025.
12.05.2025 судове засідання відкладено до 12.06.2025.
24.07.2025 судове засідання відкладено до 09.09.2025.
09.09.2025 судове засідання відкладено до 06.10.2025.
06.10.2025 судове засідання відкладено до 03.11.2025.
Ухвалою суду від 03.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.
03.11.2025 судове засідання відкладено до 17.11.2025.
Ухвалою суду від 17.11.2025, заяви позивача про уточнення позовних вимог задоволено. Позовні вимоги викладено у наступній редакції:
- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів № 56дп-24 від 24.04.2024 про притягнення прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Київської обласної прокуратури від 06.05.2024 № 637к, яким звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів № 56дп-24 від 24.04.2024 про притягнення прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури;
- зобов`язати Київську обласну прокуратуру поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області з 07.05.2024; 
- стягнути з Київської обласної прокуратури (ЄДРПОУ 02909996, юридична адреса: бул. Лесі Українки, 27/2, м. Київ, 01014, розрахунковий рахунок UА028201720343190001000015641, Держказначейська служба України, отримувач - Київська обласна прокуратура) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.05.2024 і до моменту фактичного поновлення на роботі. 
Ухвалою суду від 17.11.2025, заяву позивача про виправлення описки задоволено частково. Виправлено описку в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 у справі №320/41401/24, а саме: викладено абзац 13 у наступній редакції: « 03.11.2025 у судове засідання з`явились представники відповідачів, які проти задоволення клопотання позивача заперечували просили у його задоволенні відмовити з підстав його необґрунтованості.».
Ухвалами суду від 17.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.
17.11.2025 судове засідання відкладено до 24.11.2025.
24.11.2025 судове засідання відкладено до 10.12.2025.
10.12.2025 судове засідання відкладено до 13.01.2026.
13.01.2026 судове засідання знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Леонтовича А.М. у щорічній відпустці, чергове засідання призначено на 29.01.2026.
29.01.2026 судове засідання відкладено до 02.03.2026.
02.03.2026 судове засідання відкладено до 17.03.2026.
17.03.2026 судове засідання відкладено до 23.04.2026.
23.04.2026 судове засідання знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Леонтовича А.М. у щорічній відпустці, чергове засідання призначено на 19.05.2026.
19.05.2026 судове засідання відкладено на 26.06.2025.
Ухвалою суду від 25.05.2026 задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції на 26.05.2026.
У призначений для розгляду справи день та час у судове засідання 26.05.2026 з`явилися представники відповідачів, а також позивача поза приміщенням суду в режимі відеоконференції. 
Суд протокольною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання відмовив у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.
Позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представники відповідачів проти позову заперечували, просили суд відмовити у задоволенні позову.
26.05.2026 у судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін та їхню думку, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. 
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
ОСОБА_1 в органах прокуратури працював з грудня 2005 року до грудня 2006 року та працював з січня 2017 року по 06.05.2024. 
Із 20.03.2023 обіймав посаду прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області.
27.12.2023 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів надійшла дисциплінарна скарга керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 про вчинення прокурором ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».
За результатами поведеної у дисциплінарному провадженні перевірки членом Комісії 18.03.2024 складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора ОСОБА_1 , який із зібраними матеріалами передано на розгляд Комісії.
Комісією відповідно до вимог пункту 108 Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, розгляд висновку про наявність дисциплінарного проступку прокурора ОСОБА_1 продовжено на один місяць.
За наслідками розгляду висновку, Комісією 24.04.2024 ухвалено рішення № 56дп-24 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного поступку, передбаченого пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» – дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, та застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
Наказом керівника Київської обласної прокуратури від 06.05.2024 № 637к, звільнено прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»), на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 24.04.2024 № 56дп-24. 
Вважаючи оскаржувані рішення та наказ протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).
Статтею 16 Закону № 1697-VII регламентовано гарантії незалежності прокурора, однією з яких є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.
За нормами частини третьої статті 16 Закону № 1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.
Суд зазначає, що в цьому випадку спеціальними є норми саме Закону № 1697-VII, які встановлюють особливий порядок звільнення прокурорів.
Статтею 43 Закону № 1697-VII визначено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав, зокрема: 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
За приписами частини першої статті 44 Закону № 1697-VII, дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом.
Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1697-VII, дисциплінарне провадження – це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
За правилами статті 49 Закону № 1697-VII, на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема звільнення з посади в органах прокуратури.
Частиною четвертою названої статті передбачено, що за результатами дисциплінарного провадження Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів може прийняти рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора (крім Генерального прокурора) у разі: 1) якщо дисциплінарний проступок, вчинений прокурором, має характер грубого порушення; 2) якщо прокурор вчинив дисциплінарний проступок, перебуваючи у статусі прокурора, який притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Статтею 50 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.
Згідно з пунктами 3, 8 частини першої статті 11 Закону №1697-VII, керівник обласної прокуратури: призначає на посади та звільняє з посад прокурорів обласних та окружних прокуратур, прокурорів - стажистів окружних прокуратур у встановленому цим Законом порядку; у встановленому порядку та на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до прокурора окружної прокуратури, прокурора - стажиста окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора.
VI. Оцінка суду
Позивачем оскаржується рішення відповідача 1 від 24.04.2024 № 56дп- 24 у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього – прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
На переконання позивача, оскаржуване рішення відповідача 1 є незаконним та необґрунтованим, оскільки Комісією належним чином не з`ясовано обставини справи та у його діях відсутній склад дисциплінарного проступку.
Слід зазначити, що стаття 46 Закону №1697-VII регламентує порядок відкриття дисциплінарного провадження та проведення перевірки дисциплінарної скарги.
Після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки (частина четверта).
Під час здійснення перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе (частина шоста).
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники державних підприємств, установ, організацій, яким надіслано запит члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, зобов`язані протягом десяти днів з дня його отримання надати відповідь на запит і наявну в них інформацію. У разі необхідності строк для надання інформації може бути продовжений до 30 днів, про що член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, повідомляє особу, яка направила клопотання про продовження строку для надання інформації (частина сьома).
Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, але не більш як на місяць.
До завершення дисциплінарного провадження прокурор не може бути звільнений з посади прокурора у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням (частина дев`ята).
Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення (частина десята).
Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та мають бути отримані його членами не пізніш як за п`ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься (частина одинадцята).
За приписами частин першої та другої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.
До повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.
У відповідності до частини третьої статті 47 Закону № 1697-VII, висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор: 1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності; 2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки; 3) не з`явився на засідання повторно.
Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів.
Частиною четвертою названої статті передбачено, що прокурор, який не братиме участі в засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, вправі надіслати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, які оголошуються на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.
Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів заслуховуються пояснення члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ята).
Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подавати заяву про його відвід (частина шоста).
Статтею 48 Закону № 1697-VII регламентовано, що відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.
Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.
При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.
У разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, своїм рішенням закриває дисциплінарне провадження.
Рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, викладається в письмовій формі, підписується головуючим і членами відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, які брали участь у розгляді висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, і оголошується на засіданні цього органу. Рішення у дисциплінарному провадженні має містити: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду прокурора, який притягається до дисциплінарної відповідальності; 2) обставини, встановлені під час здійснення провадження; 3) мотиви, з яких відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, ухвалила рішення; 4) суть рішення за наслідками розгляду із зазначенням виду дисциплінарного стягнення в разі його накладення; 5) порядок і строк оскарження рішення.
За наявності окремої думки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, викладає її у письмовій формі та додає до справи, про що головуючий повідомляє на засіданні. Зміст окремої думки на засіданні не оголошується. За клопотанням прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, йому надається копія окремої думки члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження.
Копія рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, вручається прокуророві, стосовно якого воно прийнято, або у семиденний строк надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівникові органу прокуратури, в якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду.
Рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийняте за результатами розгляду дисциплінарного провадження, оприлюднюється на її веб-сайті у семиденний строк.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 49 Закону № 1697-VII, на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.
У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 51 Закону № 1697-VII, повноваження прокурора припиняються у зв`язку з рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.
Із матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів спірного рішення слугували обставини встановлення під час проведення службової перевірки грубих порушень позивачем правил професійної етики та поведінки прокурорів, передбаченої статтею 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 22, 23 Закону України «Про запобігання корупції», статей 19 та 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, внаслідок чого позивачу інкриміновано вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості і незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.
Судом з`ясовано, що до Комісії 27.12.2023 надійшла дисциплінарна скарга керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 про вчинення прокурором ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону №1697-VII.
Судом установлено, що дисциплінарну скаргу цього ж дня було розподілено члену Комісії ОСОБА_4 , яким за результатами її вивчення 02.01.2024 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2-1045дс-1дп-24.
За результатами проведеної у дисциплінарному провадженні перевірки членом Комісії 18.03.2024 складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора ОСОБА_1 , який із зібраними матеріалами передано на розгляд Комісії.
Прокурора ОСОБА_1 та його представників своєчасно та належним чином повідомлено про час і місце проведення засідання Комісії, що підтверджено матеріалами дисциплінарного провадження.
Крім того, відповідачем 1 відповідно до пункту 108 Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження (далі – Положення), розгляд висновку про наявність дисциплінарного проступку прокурора Бондара Д.В. продовжено на один місяць.
У засіданні Комісії взяв участь представник скаржника – заступник начальника відділу кадрової роботи та державної служби Київської міської прокуратури Тимків І.І., який у повному обсязі підтримав доводи дисциплінарної скарги, погодився з висновком члена Комісії та вказав на наявність підстав для притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
Від прокурора Бондара Д.В. будь-яких повідомлень про участь у засіданні Комісії не отримано. Представник прокурора ОСОБА_1 адвокат Риженко Д.М. 22.04.2024 у повному обсязі ознайомився з матеріалами дисциплінарного провадження та 24.04.2024 надіслав до КДКП клопотання про відкладення розгляду висновку стосовно прокурора ОСОБА_1 , яке головуючим оголошено на засіданні Комісії та в задоволенні якого Комісією відмовлено.
Оскільки прокурор Бондар Д.В. на день засідання КДКП утримувався під вартою у Київському слідчому ізоляторі, його керівнику Комісією своєчасно направлене повідомлення про день засідання Комісії та клопотання про забезпечення участі у ньому ОСОБА_1 шляхом використання відеозв`язку. Від Київського слідчого ізолятора та прокурора Бондара Д.В. будь-яких заяв, клопотань чи інформації із цього приводу не надійшло.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 до Комісії будь-яких повідомлень з указаного приводу не надіслав та повторно на її засідання не з`явився, Комісія, ураховуючи вимоги пункту 1 частини третьої статті 47 Закону № 1697-VII, прийняла рішення про розгляд висновку за відсутності прокурора ОСОБА_1 .
Так, за приписами частини третьої статті 47 Закону № 1697-VII, висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор: 1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності; 2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки; 3) не з`явився на засідання повторно.
Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження.
За наслідками розгляду висновку, Комісією 24.04.2024 ухвалено рішення № 56дп-24 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного поступку, передбаченого пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, – дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, та застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
Судом установлено, що копію спірного рішення 30.04.2024 направлено ОСОБА_1 , Фастівській окружній прокуратурі Київської області, а також особі, яка подала скаргу для застосування до прокурора дисциплінарного стягнення. Із матеріалів дисциплінарного провадження слідує, що прокурор ОСОБА_1 , всупереч вимогам частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII, статті 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, вчинив дії, які дискредитують його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури, вступивши у позаслужбові стосунки з використанням службових повноважень (службового становища) з метою одержання неправомірної вигоди.
Так, слідчими Фастівського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області (далі – Фастівське РУП) проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023111310001227 від 05.05.2023 за частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України (далі – КК України) за підозрою про підробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, що належить ПАТ «Птахофабрика «Васильківська».
Постановою заступника керівника Фастівської окружної прокуратури Рождественського М.В. від 05.05.2023 процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні доручено групі прокурорів окружної прокуратури, старшим якої призначено ОСОБА_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що представник ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що власник птахофабрики має намір її продати та вважає, що інформація щодо розслідування вказаного кримінального провадження може суттєво цьому перешкодити, розпочав пошук відомостей щодо органу, який здійснює досудове розслідування у цьому проваджені.
За невстановлених обставин про це стало відомо прокурору ОСОБА_1 .
Бондар Д.В. дізнався номер телефону ОСОБА_5 , зателефонував останньому та домовився про зустріч. Під час зустрічі з ОСОБА_5 . 18.08.2023 ОСОБА_1 повідомив останньому, що він є процесуальним керівником у кримінальному провадженні та у разі надання йому неправомірної вигоди, точну суму якої він повідомить згодом, зможе забезпечити його закриття.
Під час наступної зустрічі з ОСОБА_5 , яка відбулася 21.09.2023, ОСОБА_1 висловив прохання про надання йому неправомірної вигоди в розмірі 30 тисяч доларів США за закриття кримінального провадження № 12023111310001227 та повідомив, що 15 тисяч доларів США необхідно передати йому одразу.
На зустрічі, яка відбулася 23.09.2023, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_5 першу частину неправомірної вигоди в розмірі 15 тисяч доларів США.
Далі, 28.09.2023, ОСОБА_1 зустрівся із ОСОБА_5 та повідомив останньому про закриття кримінального провадження й необхідність надання йому другої частини суми неправомірної вигоди.
За указаним фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 368 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) внесено відомості про реєстрацію кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 за № 42023000000001495.
Відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 23.09.2023 працівниками правоохоронних органів надано свідку ОСОБА_5 15 тисяч доларів США купюрами по 100 доларів США для подальшої передачі прокурору ОСОБА_1 .
У ході телефонної розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , яка відбулася 01.10.2023 з використанням мобільного застосунку «WhatsApp», ОСОБА_1 повідомив останньому про існування ще одного кримінального провадження, яке стосується ПАТ «Птахофабрика «Васильківська», та висловив прохання про надання йому неправомірної вигоди у сумі 15 тисяч доларів США для його закриття. Мова йшла про кримінальне провадження № 12023111310001230 за фактом можливого підроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка належить ПАТ «Птахофабрика «Васильківська», процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у якому здійснювала група прокурорів, старшим якої призначено ОСОБА_1 .
На зустрічі, яка відбулася 03.10.2023, прокурор ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_5 частину неправомірної вигоди у сумі 15 тисяч доларів США та надав останньому копію постанови про закриття кримінального провадження № 12023111310001227.
За вказаних обставин прокурор ОСОБА_1 загалом отримав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі 30 тисяч доларів США.
Під час затримання та проведення невідкладного обшуку в автомобілі, у якому знаходився ОСОБА_1 , працівниками Державного бюро розслідування (далі – ДБР) виявлено і вилучено 15 тисяч доларів США (купюрами по 100 доларів США) та постанову про закриття кримінального провадження (конфіденційна інформація) від 27.09.2023 за підписом слідчого СВ Фастівського РУП А. Головко.
ОСОБА_1 затримано у порядку частини першої статті 208 КПК України.
У подальшому 04.10.2023 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частинами третьою, четвертою статті 368 КК України.
На час розгляду Комісією цього висновку досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42023000000001495 стосовно прокурора ОСОБА_1 завершено та обвинуваченим здійснюється ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначених дій набули значного негативного суспільного резонансу та неодноразово висвітлювалися в публікаціях, розміщених у загальному доступі в мережі Інтернет.
Наказами керівника Київської обласної прокуратури від 09.10.2023 № 725 та від 04.12.2023 № 976 ОСОБА_1 відсторонено від посади прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області.
За фактом вимагання та одержання неправомірної вигоди прокурором ОСОБА_1 на підставі наказу керівника Київської обласної прокуратури від 04.10.2023 призначено та проведено службове розслідування, висновок якого 04.12.2023 затверджено керівником Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 . Відповідно до висновку службовим розслідуванням встановлено факт вчинення прокурором ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також одноразового грубого порушення правил прокурорської етики.
Суд зазначає, що склавши Присягу, зміст якої наведено у статті 36 Закону № 1697-VII, прокурор серед іншого, взяв на себе обов`язок додержуватися Конституції, чинного законодавства України, з гідністю нести високе звання прокурора. З`ясовано, що ОСОБА_1 ознайомлений з положеннями Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів, яким зокрема визначено, що прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність, при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності. Прокурору слід не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс (статті 11, 16, 21 Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів).
Судом установлено, що за викладених у дисциплінарній скарзі обставин прокурор ОСОБА_1 вступив у позаслужбові стосунки з особами, які мали приватний інтерес у кримінальних провадженнях (конфіденційна інформація), в яких він виступав старшим групи прокурорів, а також вчинив корупційні дії, що полягали в одержанні особистої вигоди (проханні й фактичному одержанні грошових коштів) за рішення та дії, ухвалення (вчинення) яких можливе виключно з використанням ним своїх службових повноважень у ході процесуального керівництва.
Суд погоджується з доводами відповідачів, що етичні норми є основоположними нормами поведінки прокурора. Подібна поведінка підриває як авторитет самого прокурора, органів прокуратури, так і держави в цілому, адже прокурори при здійсненні своїх повноважень представляють державу. Такі дії мають своїм наслідком зростання обурення в суспільстві діями органів влади, провокують соціальні конфлікти та викликають негативний громадський резонанс, у тому числі у засобах масової інформації.
Суд зазначає, і це не заперечується відповідачем 1, що відповідач 1, діючи у межах чітко встановленої Законом № 1697-VII компетенції, не уповноважений давати оцінку обґрунтованості підозри чи достатності доказів у вчиненні кримінального правопорушення, а має лише перевіряти викладені у дисциплінарній скарзі доводи на предмет дотримання вимог, що висуваються до службових та посадових осіб органів прокуратури, та наявності або відсутності в діях прокурора ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку.
За приписами статті 19 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі:
- вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища;
- неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів;
Прокурор, якому стала відома інформація про порушення вимог частини першої цієї статті іншим працівником прокуратури, зобов`язаний негайно повідомити про це відповідного керівника органу прокуратури.
За нормами статті 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.
Прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.
Поза службою поводитися коректно і пристойно. При з`ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення прокурора з метою впливу на посадових осіб.
Із аналізу наведених норм убачається, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників органів прокуратури. Приймаючи присягу прокурор ОСОБА_1 зобов`язався присвятити свою діяльність служінню Українському народові і Україні та урочисто присягнув неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку, захищати права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства і держави, постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання прокурора.
Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 800/508/17.
Однією із підстав протиправності оскаржуваного рішення, позивач указував відсутність посилання на правову норму, яка б визначала вчинену позивачем дію, як таку, що порочить звання прокурора.
Суд не погоджується з такими доводами позивача, та зазначає, що Комісія дійшла правильного висновку, що дисциплінарний проступок, який вчинений ОСОБА_1 , носить характер грубого порушення, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 49 Закону № 1697-VII, може бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів прокуратури є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення обґрунтувань неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
При вирішенні вказаного питання Комісія наділена дискреційними повноваженнями, що дозволяє їй на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення в залежності від скоєного прокурором дисциплінарного проступку та застосовувати до прокурорів обране ним дисциплінарне стягнення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 420/3261/19.
На переконання відповідача, застосоване до нього дисциплінарне стягнення відповідає ступеню його вини та тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку. 
Суд зазначає, що такі повноваження відповідача 1 є дискреційними, і у межах розглядуваної справи судом не надається оцінка діям відповідача, оскільки така оцінка уже надана Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів, за які його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а встановлюється лише чи діяв відповідач у межах повноважень, та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України з дотриманням встановленої законом процедури. 
Суд відхиляє доводи позивача про порушення прав позивача при розгляді дисциплінарної справи, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Так, відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніше як за десять днів до дня проведення засідання.
Згідно з пунктом 109 Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийнятий 27.04.2017 всеукраїнською конференцією прокурорів повідомлення про час та місце проведення засідання органу має бути надіслано не пізніше як за десять днів до дня проведення засідання. Прокурор вважається належним чином повідомлений, якщо повідомлення направлено на відому фактичну адресу місця його проживання або зазначену ним адресу електронної пошти, а в разі відсутності таких відомостей – на адресу прокуратури, у якій він обіймає посаду, з одночасним розміщенням інформації про це на офіційному вебсайті органу. До повідомлення, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора. Судом установлено, що під час здійснення дисциплінарного провадження, прокурора ОСОБА_1 своєчасно та належним чином на адресу Державної установи «Київський слідчий ізолятор» головою Комісії листом від 22.03.2024 № 07/3/2-983вих-24 повідомлено про час і місце проведення, а саме 03.04.2024 засідання Комісії (Том 3 а.с. 36 матеріалів дисциплінарного провадження).
Від представника ОСОБА_1 адвоката Риженка Д.М. 03.04.2024 на адреску Комісії надійшло клопотання про відкладення розгляду висновку про наявність дисциплінарного проступку прокурора. Від прокурора Бондара Д.В. будь-яких повідомлень про участь у засіданні Комісії не отримано.
Представник прокурора Бондара Д.В. адвокат Риженка Д.М. 22.04.2024 в повному обсязі ознайомився з матеріалами дисциплінарного провадження та 24.04.2024 надіслав до КДКП клопотання про відкладення розгляду висновку стосовно прокурора Бондара Д.В., яке головуючим оголошено на засіданні Комісії та в задоволенні якого Комісією відмовлено.
Відповідно до пункту 51 Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийнятий 27.04.2017 всеукраїнською конференцією прокурорів, засідання органу, крім закритих, можуть проводитися в режимі відеоконференції (за наявності технічної можливості). Проведення засідання в режимі відеоконференції здійснюється за рішенням голови органу за клопотанням члена органу, учасника засідання, яке надійшло не пізніше ніж за п`ять днів до його проведення. Порядок проведення засідання у режимі відеоконференції визначається органом.
Рішенням Комісії від 24.03.2022 № 5зп-22 затверджений Порядок проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, в режимі відеоконференції на період дії воєнного стану (доступне за посиланням: https://kdkp.gov.ua/decision/2022/03/24/2206).
Оскільки прокурор Бондар Д.В. на день засідання КДКП утримувався під вартою у Київському слідчому ізоляторі, його керівнику Комісією своєчасно 11.04.2024 направлене повідомлення про день засідання Комісії, а саме 24.04.2024 та клопотання про забезпечення участі у ньому ОСОБА_1 шляхом використання відеозв`язку. 
Від Київського слідчого ізолятора та прокурора Бондара Д.В. будь-яких заяв, клопотань чи інформації із цього приводу не надійшло.
Таким чином Законом № 1697-VII визначено чіткі випадки, коли висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора може бути розглянуто за його відсутності, зокрема, коли прокурор не з`явився на засідання повторно, про що вже судом зазначалось із посиланням на норми статті 47 Закону № 1697-VII.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі № 800/549/17 наголосила, що направлення листів більш ніж за десять днів до проведення засідання відповідає положенням частини першої статті 47 Закону № 1697-VII і є достатнім для того, щоб уважати «належним» повідомленням прокурора, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження про час та місце засідання Комісії. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій. Обов`язок Комісії «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника про засідання, а не забезпечити його участь у цьому засіданні.
Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 03.07.2018 у справі № 800/549/17.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим, повторно не з`явився на засідання Комісії, будь-якої інформації з указаного приводу не надіслав, Комісія, ураховуючи вимоги пункту 1 частини третьої статті 47 Закону № 1697- VII, правомірно прийняла рішення про розгляд висновку за відсутності прокурора ОСОБА_1 .
За результатами розгляду висновку про наявність дисциплінарного проступку у діях прокурора, на переконання суду, Комісією правомірно ухвалено рішенням від 24.04.2024 № 56дп-24, яким притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку та накладення на нього стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
Натомість, клопотання прокурора ОСОБА_1 про відкладення засідання надійшло на адресу Комісії 29.04.2024 (Том 3 а.с. 136-140) після прийняття Комісією оскаржуваного рішення № 56дп-24. Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відповідач 1, ухвалюючи 24.04.2024 рішення № 56дп-24, належним чином з`ясував обставини, які мали значення для його прийняття, із наведенням мотивів, за яких дійшли висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази та обґрунтування пропорційності застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку.
Крім того, за правилами статті 22 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
За приписами статті 23 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб:
1) у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;
2) якщо особа, яка дарує, перебуває в підпорядкуванні такої особи.
Особам, які за будь-який рік, починаючи з 2010 року, належали або належать до осіб, передбачених абзацом третім пункту 3 підрозділу 9-4 «Особливості застосування одноразового (спеціального) добровільного декларування активів фізичних осіб» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, забороняється безпосередньо або через інших осіб одержувати від членів сім`ї такої фізичної особи першого та другого ступенів споріднення, визначених підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, подарунки, які є активами, включеними до одноразової (спеціальної) добровільної декларації відповідно до підрозділу 9-4 «Особливості застосування одноразового (спеціального) добровільного декларування активів фізичних осіб» розділу XX «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України, протягом п`яти років з дати закінчення строку подання декларацій з одноразового (спеціального) добровільного декларування відповідно до Податкового кодексу України.
Особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, можуть приймати подарунки, які відповідають загальновизнаним уявленням про гостинність, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вартість таких подарунків одноразово не перевищує двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на день прийняття подарунка, а сукупна вартість таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, не перевищує чотирьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня року, в якому прийнято подарунки.
Передбачене цією частиною обмеження щодо вартості подарунків не поширюється на подарунки, які:
1) даруються близькими особами;
2) одержуються як загальнодоступні знижки на товари, послуги, загальнодоступні виграші, призи, премії, бонуси;
3) одержуються як відшкодування або покриття витрат на службове відрядження, якщо таке відшкодування або покриття витрат здійснюється за рахунок коштів державного чи місцевого бюджету, коштів міжнародних міжурядових організацій, коштів міжнародної технічної допомоги, а також коштів організатора (співорганізатора) заходу, для участі в якому особа перебуває у службовому відрядженні.
Подарунки, одержані особами, зазначеними у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, як подарунки державі, Автономній Республіці Крим, територіальній громаді, державним або комунальним підприємствам, установам чи організаціям, є відповідно державною або комунальною власністю і передаються органу, підприємству, установі чи організації у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Рішення, прийняті особою, зазначеною у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, на користь особи, від якої вона чи її близькі особи отримали протягом останніх трьох років подарунок, вважаються такими, що прийняті в умовах реального конфлікту інтересів, і на такі рішення поширюються положення статті 67 цього Закону.
Із урахуванням названих приписів Закону України «Про запобігання корупції», суд доходить висновку, що позивачу як суб`єкту, на якого поширюється дія цього закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані із цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах. 
Інші доводи та міркування, викладені в позовній заяві, не впливають на правильність висновків суду про правомірність оскаржуваного рішення відповідача 1, а тому не можуть бути підставою для визнання його протиправним та скасування.
Як видно з матеріалів справи, при наданні оцінки обставинам цього дисциплінарного провадження, відповідач 1 діяв виключно в рамках компетенції, встановленої Законом, тобто оцінював тільки ті факти, які можуть свідчити про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку та ступінь його вини, а тому дії зазначені у дисциплінарній скарзі, розглядали через призму їх відповідності чи невідповідності вимогам законів та нормативно-правових актів.
Встановивши під час дисциплінарного провадження, що дії прокурора ОСОБА_1 свідчать про грубе порушення ним вимог статті 19 Закону № 1697-VII, статей 22, 23 Закону України «Про запобігання корупції», статей 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, відповідач 1 дійшов висновку, що в діях позивача вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, відповідальність за який передбачена пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.
Суд констатує, що Законом України «Про прокуратуру» не визначено строк, протягом якого рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади набирає законної сили, а лише визначено строк протягом якого таке рішення може бути оскаржено до Вищої ради правосуддя або до суду. При цьому, також відсутні норми, зі змісту яких вбачалось би, що таке рішення не набирає законної сили одразу після його прийняття.
Крім того, слід зазначити, що настання дисциплінарної відповідальності прокурора відбувається саме після реалізації рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів шляхом видачі відповідним керівником прокуратури наказу про звільнення такого прокурора із зазначенням конкретної дати звільнення.
Внаслідок цього, на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 24.04.2024 № 56дп-24, неправомірність прийняття якого під час розгляду справи не знайшла свого підтвердження, наказом керівника Київської обласної прокуратури від 06.05.2024 № 637к, звільнено прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»).
Із урахуванням викладеного, проаналізувавши матеріали справи на відповідність дій відповідачів вимогам чинного законодавства щодо дотримання процедури проведення дисциплінарного провадження та її результатів шляхом притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його з посади, суд доходить висновку про відсутність у діях відповідачів порушень прав позивача оскаржуваними рішенням та наказом, та, як наслідок, і відсутність підстав стверджувати незаконність здійснення дисциплінарного провадження та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з накладенням на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади прокурора.
Наведене у сукупності свідчить про правомірність винесених відповідачами рішення та наказу, та як наслідок, відсутність підстав стверджувати їх протиправність. 
Оскільки оскаржувані рішення та наказ видані на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, позовні вимоги щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які є похідними, задоволенню також не підлягають.
VII. Висновок суду
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.
VIІI. Розподіл судових витрат
Оскільки у задоволенні позову відмовлено і відповідачами не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.