справа № 369/12083/23 головуючий у суді І інстанції Янченко А.В.
провадження № 22-ц/824/9104/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

22 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2026 року, під головуванням судді Янченка А.В., у м. Києві, повний текст рішення суду складено 11 лютого 2026 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пилипчук Віталій Григорович, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕР-ТАС», про виключення майна з-під опису та арешту, визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд: 
- виключити з-під опису й арешту, накладеного приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком В.Г. земельну ділянку кадастровий номер 3222485901:01:019:5051, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею: 0,0374 га;
- визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3222485901:01:019:5051, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею: 0,0374 га та витребувати її на його користь у ОСОБА_4 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року у справі № 2-3058/12 було визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,0770 га, кадастровий номер 3222485901:01:019:0032, що розташована в АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 , єдиним спадкоємцем якого є позивач. Зазначає, що у 2015 році належна йому земельна ділянка була продана без його згоди і участі, в подальшому поділена відповідачем ОСОБА_4 на дві земельні ділянки. В результаті поділу успадкованої земельної ділянки, була утворена, зокрема земельна ділянка 3222485901:01:019:5051, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею: 0,0374 га, яка належить йому на праві власності, як і до цього належала ціла земельна ділянка. Вказує, що земельні ділянки вибули з його володіння на підставі нікчемних угод та поза його волею. Звертає увагу, що належне йому право власності і надалі намагаються порушити, шляхом продажу земельної ділянки, кадастровий номер 3222485901:01:019:5051, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею: 0,0374 га, з аукціону, в рахунок боргів ОСОБА_4 , що проводяться в інтересах ОСОБА_3 . Опис, арешт та передача земельної ділянки на реалізацію проведені без врахування приналежності йому даної ділянки. 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 посилається на аналогічні обставини викладенні ним у позовній заяві та вказує, що суд першої інстанції допустив однобокість у оцінці і дослідженні доказів на користь відповідачів, встановив неприналежність позивачу рішення апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року у справі № 2-3058/12, що не відповідає обставинам справи, на підставі неналежних доказів, що призвело до помилкових висновків суду про те, що ОСОБА_1 не довів приналежність йому спірної земельної ділянки. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 03 лютого 2015 року ОСОБА_4 , будучи іпотекодержателем за договором іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки, іпотекодавцем за яким був ОСОБА_5 , продала незакінчений житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0770 га, кадастровий номер 3222485901:01:019:0032, що знаходяться по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 .
09 лютого 2015 року ОСОБА_4 купила у ОСОБА_6 незакінчений житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0770 га, кадастровий номер 3222485901:01:019:0032, що знаходяться по АДРЕСА_1 .
25 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до компетентних органів із заявою про поділ земельної ділянки площею 0,0770 га, кадастровий номер 3222485901:01:019:0032, що знаходяться по АДРЕСА_1 , на сформовані при поділі дві нові земельні ділянки площею 0,0396 га та площею 0,0374 га.
За результатами поділу земельної ділянки сформовано дві нові земельні ділянки, одна з яких: кадастровий номер 3222485901:01:019:5051, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею: 0,0374 га, про що Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 10 жовтня 2015 року видано свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_1 . Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 .
22 березня 2017 року рішенням апеляційного суду Київської області у справі № 2-3058/12 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, ОСОБА_7 , третя особа: КП «БТІ Києво-Святошинскьої районної ради Київської області» та визнано в порядку спадкування за законом право власності за ОСОБА_1 на незакінчений житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0770 га, кадастровий номер 3222485901:01:019:0032, що знаходяться по АДРЕСА_1 , які належали померлому ОСОБА_5 . Вказане судове рішення набрало законної сили.
На примусове виконання виконавчого листа від 31 січня 2022 року № 369/6092/20 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1 911 240,62 грн. приватним виконавцем Пилипчуком В.Г. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4. В ході здійснення виконавчого провадження майно боржника, а саме: земельна ділянка кадастровий номер 3222485901:01:019:5051, передана на реалізацію. Проведення аукціону було призначено на 10 січня 2024 року.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав докази на підтвердження свого права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , в тому числі права володіння нею.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
У статті 41 Конституції України задекларовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За змістом права власності - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Судом встановлено, що рішення апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року у справі № 2-3058/12 визнано в порядку спадкування за законом право власності за ОСОБА_1 на незакінчений житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0770 га, кадастровий номер 3222485901:01:019:0032, що знаходяться по АДРЕСА_1 , які належали померлому ОСОБА_5 . Вказане судове рішення набрало законної сили.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Разом з тим, 25 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до компетентних органів із заявою про поділ земельної ділянки площею 0,0770 га, кадастровий номер 3222485901:01:019:0032, що знаходяться по АДРЕСА_1 , на сформовані при поділі дві нові земельні ділянки площею 0,0396 га та площею 0,0374 га. та 10 жовтня 2015 року, за результатами поділу земельної ділянки сформовано дві нові земельні ділянки, одна з яких: кадастровий номер 3222485901:01:019:5051, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею: 0,0374 га, що належить позивачу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20 (провадження № 12-58гс21) зроблено висновок про те, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.
Таким чином, незважаючи на факт поділу первинної земельної ділянки на дві й державної кадастрової реєстрації утворених внаслідок поділу земельних ділянок за відповідачем, остання не є законним власником новоутворених ділянок на момент накладення арешту, так як судовим рішенням 22 березня 2017 року таке право визнано за позивачем, а саме право власностіна земельну ділянку 3222485901:01:019:0032, тобто на ділянку, в результаті поділу якої утворено земельну ділянку 3222485901:01:019:5051.
Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києві Пилипчука В.Г. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24 листопада 2023 року накладено арешт на майно, а саме земельну ділянку кадастровий номер 3222485901:01:019:5051, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею: 0,0374 га, тобто на майно, яке на час накладення арешту належало не боржнику, а позивачу по справі.
За таких обставин, перебування належного позивачу майна під арештом, накладеним в рамках виконавчого провадження, де ОСОБА_1 не є ні стороною виконавчого провадження, ні боржником, є незаконним, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги про зняття такого арешту є обґрунтованим та підлягають до задоволення.
Позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку та витребування, не підлягають до задоволення, оскільки як було зазначено вище, права власності на спірну земельну ділянку визнано за позивачем на підставі судового рішення, яке було ухвалене 22 березня 2017 року, тобто після того, як 03 лютого 2015 року ОСОБА_4 продала земельну ділянку площею 0,0770 га, кадастровий номер 3222485901:01:019:0032, ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_1 купила у ОСОБА_6 цю ж земельну ділянку.
Матеріали справи не містять жодного доказу про заволодіння відповідачами земельною ділянкою позивача, після набуття ним права власності на неї, що мало б наслідком наявність у позивача права витребування ділянки в особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа нею (ст. 387 ЦК України).
В даному випадку, після звільнення майна з-під арешту, позивач не позбавлений можливості зареєструвати своє право власності, пред`явивши рішення апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року у справі № 2-3058/12 державному реєстратору.
Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позовної заяви сплаті підлягав судовий збір за вимогу не майнового характеру у розмірі 1 073,60 грн. При подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір за вимогу не майнового характеру у розмірі 1 610,40 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову, судовий збір, що підлягав сплаті при подачі позовної заяви та апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави у розмірі 2147,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пилипчук Віталій Григорович, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕР-ТАС», про виключення майна з-під опису та арешту, визнання права власності на майно задовольнити частково.
Виключити з-під опису й арешту, накладеного приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком В.Г. земельну ділянку кадастровий номер 3222485901:01:019:5051, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею: 0,0374 га.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь держави судовий збір у розмірі 2 147,20 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок з кожної.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повне судове рішення складено 24 квітня 2026 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.