Справа №613/239/26 Провадження № 2/613/548/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/239/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до  ОСОБА_1 ,у якому просить: 1) стягнути із  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість у розмірі 58849,86 грн на користь ТОВ «Санфорд Капітал»; 2) стягнути із  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн, витрати на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документу про оплату послуг поштового зв`язку та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7200 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 29.11.2018 Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №Z75.00509.004599143. Кредитний договір був підписаний позичальником власноручно. Від імені Банку договір був підписний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відтиску печатки банку.
Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надає Позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 49950,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок Позичальника, що відкривається Банком. Сторони погодили, що строк кредитування становить 60 місяців з дня підписання Договору, тобто до 29.11.2023 включно.
Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок Позичальника грошові кошти в сумі 49950,00 грн, з яких був сплачений на рахунок СК "ПЗУ Україна страхування життя" страховий платіж від імені Позичальника в сумі 6889,66 грн. 
Позичальник лише частково виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами, сплатив Банку лише 19230,38 грн. Останній платіж проведено 21.12.2019.
Після закінчення строку кредиту Кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. 
У зв`язку із зазначеним, станом на 29.11.2023 сформувалася заборгованість Позичальника перед Банком у розмірі 58849,86 грн, з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 44816,62 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 14033,24 грн.
Станом на 16.11.2023 розмір заборгованості за основним боргом і відсотками не змінився.
16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» був укладений договір факторингу №16/11-23, на підставі якого ТОВ «ФК «Сонаті» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z75.00509.004599143 від 29.11.2018.
29.12.2023 ТОВ «ФК «Сонаті» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу №29/12-23, за умовами якого до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z75.00509.004599143 від 29.11.2018.
Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги – 16.11.2023. ТОВ «Санфорд Капітал» та ТОВ «ФК «Сонаті» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.
Наявність заборгованості за кредитним договором № Z75.00509.004599143 від 29.11.2018 зумовила звернення позивача до суду з даним позовом.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 26.02.2026 позовну заяву ТОВ «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов.
02.03.2026 від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що з позовними вимогами не погоджється в повному обсязі, зокрема, у зв`язку зі спливом строків позовної давності щодо частини заявлених вимог.
Оскільки Договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
За умовами укладеного між сторонами Договору відповідач зобов`язаний був здійснювати повернення кредиту та сплату процентів щомісячно до 02 числа кожного місяця протягом строку кредитування 60 місяців, перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості визначається окремо щодо кожного щомісячного платежу та починається з наступного дня після настання строку його сплати.
Таким чином, встановлений договором строк кредитування має значення виключно для визначення загального періоду виконання зобов`язання та розміру щомісячних платежів, але не впливає на визначення початку перебігу позовної давності щодо вимог кредитора.
За таких обставин перебіг позовної давності щодо кожного платежу за вказаним договором починається з моменту прострочення відповідного платежу. Враховуючи, що позов подано лише 06.02.2026, тобто після спливу трирічного строку з дня прострочення значної частини щомісячних платежів, строк позовної давності щодо платежів за період з 02.01.2019 по 02.02.2023 сплив.
Також зауважила, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заявленої до стягнення заборгованості, порядок її нарахування, правові підстави нарахування процентів, а також підстави переходу права вимоги до позивача у заявленому обсязі. Надані матеріали не містять належного детального розрахунку заборгованості із зазначенням періодів нарахування, ставок та порядку їх застосування, що позбавляє можливості перевірити правильність визначення суми позову. 
Таким чином, навіть у частині вимог, щодо яких позовна давність не спливла, позов не підлягає задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.
Враховуючи викладене, просить: 1) застосувати наслідки спливу строків позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у частині щомісячних платежів, строк сплати яких настав у період з 02.01.2019 по 02.02.2023, та відмовити у задоволенні позову в цій частині; 2) в іншій частині позовних вимог — відмовити повністю як необґрунтованих та недоведених.
11.03.2026 від представника ТОВ «Санфорд Капітал» надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що твердження відповідачки є безпідставними, а заява про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.
На дату звернення позивача до суду позовна давність щодо позовних вимог до відповідача не спливла, так як цей строк продовжувався на строк воєнного стану, а тому, враховуючи останню дату користування відповідачем кредитом, не є пропущеним. Отже, строки позовної давності при подачі позовної заяви ТОВ «Санфорд Капітал» не були пропущені, а тому заява відповідачки про застосування строків позовної давності є безпідставною та не підлягає задоволенню.
Відповідачкою не доведено обставин належного виконання нею умов кредитного договору, які полягають у вчасному поверненні кредитних коштів та сплаті відповідних відсотків, розмір яких у межах всього строку кредитування погоджено між сторонами відповідно до умов договору, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Як вказала ОСОБА_1 , позивачем підтверджено факт виконання кредитором ПАТ «Ідея Банк» свого обов`язку по передачі коштів Відповідачу та не надано детального розрахунку заборгованості.
Вказані доводи відповідачки ґрунтуються лише на поясненнях та припущеннях, без підтвердження належними та допустимими доказами. 
Звернув увагу, що позивачем надано докази на підтвердження факту укладання, виконання ПАТ «Ідея Банк» своїх обов`язків щодо передачі кредитних коштів відповідачці та докази лише часткового виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків в рамках Угоди №Z75.00509.004599143 від 29.11.2018.
Виписки з рахунків клієнтів банку (в тому числі позичальників), відображають інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Дані виписки можуть слугувати безпосередньо первинними документами, а також можуть бути регістрами аналітичного обліку, записи у яких здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Таким чином, за будь-яких умов виписки особовому рахунку позичальника, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідачки та підтверджувати операції по рахунку, зокрема надання Банком позивальнику коштів кредиту.
Вказав, що вказати що відповідачка, сплачуючи кошти на погашення кредитної заборгованості протягом тривалого строку, своїми діями фактично визнала факт укладення угоди №Z75.00509.004599143 від 29.11.2018 із ПАТ «Ідея Банк» на визначених у цьому договорі умовах, також як і факт отримання кредитних коштів. На підтвердження здійснення відповідачкою часткового повернення (сплату) кредитної заборгованості позивачем було надано виписку по рахунку № НОМЕР_2 .
За період з 07.06.2019 (дата укладення договору) і до 17.02.2020 (дата останньої операції рахунком) відповідачкою було: отримано кредитних коштів – 49950,00 грн; сплачено банку – 19230,38 грн, з яких: погашення тіла кредиту 5133,38 грн. Таким чином, з урахуванням суми погашення основного боргу в розмірі 5133,38 грн, заборгованість за тілом кредиту становить 44816,62 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідачка в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у поданій до суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідачка висловила свою правову позицію у відзиві на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 29.11.2018 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Z75.00509.004599143.
Вказаний договір разом із заявою-анкетою, заявою про акцепт публічної оферти, паспортом споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 власноручним підписом.
Умовами кредитного договору визначено, що банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 49950,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами, згідно з умовами цьогоДоговору. Строк кредитування 60 місяців. Процентна ставка становить 9,99% річних.
Відповідно до п. 1.12 Договору позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок позичальника як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного стархування життя. Цим договором позичальник доручає та дає розпорядження Банку : переказати страховику кредитні кошти в частині суми страхового платежу, належного страховику, через транзитний рахунок Банку.
У пункті 6 Договору сторони погодили Графік платежів, відповідно до якого ОСОБА_1 повинна була вносити платіж, спрямований на погашення заборгованості, другого числа кожного місяця з 02.01.2019 (перший платіж) у сумі 2565,86 грн, останній платіж 29.11.2023 у сумі 2610,13 грн, всього 60 платежів. Загальна вартість кредиту 153995,87 грн.
Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПрАТ СК «ПЗУ Україна страхування життя» договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку від 29.11.2018. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 6889,66 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є АТ «Ідея Банк».
Після укладення кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 43060,34 грн та на рахунок ПрАТ СК «ПЗУ Україна страхування життя» страховий платіж від імені позичальника в сумі 6899,66 гр, що підтвердужється ордером-розпорядженням про видачу кредиту та ордером-розпорядженням про сплату страхового платежу.
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 16.11.2023 за кредитним договором №Z75.00509.004599143 від 29.11.2018 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 115884,00 грн, з яких: 44816,62 грн - заборгованість за основним боргом; 14033,24 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 57034,14 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.
Як вбачається із виписки по рахунку ОСОБА_1 , складеної первісним кредитором АТ «Ідея Банк», банк свої зобов`язання перед клієнтом за договором виконав у повному обсязі, надавши кредит в сумі 49950,00 грн, а ОСОБА_1 користувалася грошовими коштами та здійснювала платежі, спрямовані на погашення заборгованості, всього спатила 19230,38 грн.
16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» було укладено договір факторингу № 16/11-23, згідно умов якого ТОВ «ФК «Сонаті» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №Z75.00509.004599143 від 29.11.2018 до боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 115884,00 грн, з яких: 44816,62 грн - заборгованість за основним боргом; 14033,24 грн - заборгованість за відсотками, 57034,14 грн – заборгованість за комісіями, що підтверджується Друкованим реєстром боржників №1 від 16.11.2023 до договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023.
29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 29/12-23, згідно умов якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №Z75.00509.004599143 від 29.11.2018 до боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 115884,00 грн, з яких: 44816,62 грн - заборгованість за основним боргом; 14033,24 грн - заборгованість за відсотками, 57034,14 грн – заборгованість за комісіями, що підтверджується Витягом з друкованого реєстру боржників №1 до договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023.
Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ «Санфорд Капітал» до суду за захистом своїх прав.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін уформулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зістаттею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , як позичальником, 29.11.2018 укладено договір кредиту та страхування у письмовій формі, відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 49950,00 грн (з яких 43060,34 грн перераховано на рахунок відповідачки, а 6889,66 грн на обумовлений у договорі рахунок як сплату страхового платежу).
Відповідачка ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідачки перед позивачем склалася заборгованість у розмірі 115884,00 грн, з яких: 44816,62 грн - заборгованість за основним боргом; 14033,24 грн - заборгованість за відсотками, 57034,14 грн – заборгованість за комісіями.
Суд зауважує, що заборгованість за комісіями у розмірі 57034,14 грн позивачем до стягнення не заявлена.
В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договорів, їх форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними.
Факт укладення кредитного договору та, відповідно, отрмання грошових коштів відповідачка не заперечує. 
Доказів сплати коштів (суми тіла кредиту та відсотків у повному обсязі або частково) за кредитним договором Z75.00509.004599143 від 29.11.2018 відповідачкою не надано.
Як зазначила ОСОБА_1 , позивачем не доведено належними доказами розмір заявленої до стягнення заборгованості.
Однак такі доводи відповідачки не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються поданими позивачем доказами. 
Так, у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц Верховний Суд наголосив, що виписка з банківського рахунку є належним та допустимим доказом, який підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Надана позивачем виписка по рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №Z75.00509.004599143 від 29.11.2018 є належним та допустимим доказом, яка підтверджує здійсненні ОСОБА_1 платіжні операції за кредитним договором, також з виписки вбачається, що відповідачка сплачувала заборгованість за кредитним договором та всього сплатила 19230,38 грн.
Разом з цим, сторони у Кредитному Договорі визначили Графік платежів, у якому зазначені періоди внесення чергових платежів за кредитним договором, всього 60 платежів кожного місяця з 02.01.2019 (перший платіж) по 29.11.2023 (останній платіж).
Щодо доводів відповідачки про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 5.5 Кредитного Договору, сторони домовилися, що строк позовної давності за цим договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється сторонами тривалістю у 3 (три) роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).
Як встановлено ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.
Разом з тим, беручи до уваги, що згідно з ч.ч.1, 3, 4 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Згідно з ч.3 ст.263 ЦК України від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Крім того, суд зауважує, що відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (чинного з 02.04.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Згідно з п.19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції згідно із Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Отже, у період з 02.04.2020 по 30.06.2023 (до моменту скасування карантину на території України) строк позовної давності законодавцем було продовжено на час дії карантину, а з 24.02.2022 цей строк також було продовжено на строк дії воєнного стану.
Законом України № 3450-ІХ від 08.11.2023, який набрав чинності 30.01.2024, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень викладено в наступній редакції : "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-ІХ від 14.05.2025, який набрав законної сили 04.09.2025, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України виключено.
Згідно з ч.3 ст.263 ЦК України від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Отже, строк позовної давності, визначений ст.261 ЦК України, з початком дії карантину (з 02.04.2020) був продовжений на строк карантину, згодом - на строк воєнного стану, після чого був зупинений 30.01.2024 і продовжив свій перебіг лише з 04.09.2025.
Таким чином, беручи до уваги дати щомісячних платежів за договором, обумовлені графіком платежів, період, за який фактично сформувалась заборгованість (розпочалось неналежне виконання відповідачкою свої обов`язків позичальника щодо внесення обов`язкового платежу) - з вересня 2019 року по листопад 2023 року, трирічний строк позовної давності за кожним з цих платежів, який припадає на строк воєнного стану (з вересня 2022 року по листопад 2023 року), є помилковими доводи відповідачки про сплив позовної за періодичними щомісячними платежами.
З огляду на викладене, беручи до уваги дату звернення до суду з цим позовом (06.02.2026) суд зауважує, що ТОВ «Санфорд Капітал» звернулось до суду в межах строку позовної давності.
На підставі викладеного, оскільки відповідачка умови вказаного договору не виконала, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором Z75.00509.004599143 від 29.11.2018 в розмірі 58849,86 грн.
Таким чином, вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з оплатою послуг поштового зв`язку, суд зазначає наступне.
Позовна вимога про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з оплатою послуг поштового зв`язку, є безпідставною, оскільки такі витрати не належать до судових витрат у розумінні статей 133, 141 ЦПК України. Надсилання копії позову іншим учасникам справи є процесуальним обов`язком позивача, передбаченим статтею 177 ЦПК України, а тому витрати на виконання такого обов`язку не можуть бути покладені на відповідача. Зазначені витрати виникають у зв`язку з реалізацією права на звернення до суду, а не внаслідок розгляду справи судом. Витрати на відправлення відповідачу копії позовної заяви не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, та не підлягають відшкодуванню, оскільки їх понесення обумовлене виконанням позивачем вимог процесуального закону щодо подання позову.
Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн та 7200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.4, 10-13, 76-81, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.263-265, 268, 273-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором № Z75.00509.004599143 від 29.11.2018 у розмірі 58849,86 грн (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот сорок дев`ять гривень 86 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 коп.), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7200,00 грн (сім тисяч двісті грн 00 коп.).
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», місцезнаходження за адресою: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69 код ЄДРПОУ 43575686. 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 08.06.2026.

Суддя          О.С. Сеник