ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2026 Справа № 914/614/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Никон О.З., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлень сторін
справу №914/614/26
За позовом: Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго», м. Луцьк Волинської області 
до відповідача: Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України» (131), м. Львів
про стягнення 304 259,15 грн

ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України» (131) про стягнення 304 259,15 грн заборгованості за неналежне виконання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії №533-0760000 від 01.01.2025.
Хід розгляду справи.
Ухвалою суду від 09.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін.
Сторони повідомлялись про відкриття провадження шляхом направлення копії ухвал суду в їх електронний кабінет. 
Від представника відповідача 02.04.2026, 17.04.2026 та 20.04.2026 на адресу суду надійшли клопотання, в яких він інформував про поступову сплату основного боргу на суму 290 592, 24 грн. На підтвердження викладеного долучив платіжні інструкції №5724 від 02.04.2026, №5854 від 16.04.2026 та №5893 від 20.04.2026.
22.04.2026 на адресу суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача, у яких позивач підтвердив факт сплати основної суми заборгованості, проте зазначив, що нараховані пеню, інфляційні втрати та 3% річних відповідач так і не сплатив.
Аргументи сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач належно виконав зобов`язання з надання послуг з розподілу електричної енергії відповідно до договору №533-0760000 від 01.01.2025, а відповідач своїх зобов`язань з оплати за розподіл електричної енергії не виконав, чим порушив умови договору та допустив заборгованість на суму 290 592, 24 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача 11 104, 40 грн – пені, 1 486, 42 грн – інфляційних втрат та 1 076, 09 грн – 3 % річних.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, щодо позову в установленому порядку не заперечив.
Обставини справи.
01 січня 2025 року Приватним акціонерним товариством «Волиньобленерго» (далі Оператор системи) та Державним підприємством «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№131) (далі Споживач) шляхом приєднання до Публічного договору, укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №533-0760000, відповідно до пункту 2.1 якого Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії, а Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 договору та згідно з додатком 4 «Порядок розрахунків» (пункт 2.3 договору).
Згідно з пунктом 5.4 договору тариф(ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги сторони зазначили в додатку 4 до договору, відповідно до якого оплата за послугу має не перевищувати 5 робочих днів з дня отримання рахунка (пункт 5 додатку 4 до договору). 
Свої зобов`язання за договором Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго» виконало в повному об`ємі та належним чином, що підтверджено наявними у матеріалах справи копіями рахунків та актами наданих послуг з розподілу електричної енергії в період з вересня 2025 року по січень 2026 року, загальна сума яких становить 290 592, 24 грн.
Згідно з пунктом 3 додатку 4 до договору оформлені належним чином акти, Споживач повертає Оператору системи у 5-ти денний термін, у разі неповернення Споживачем належно підтвердженого акту та за відсутності заперечень, останній вважається підтвердженим.
13.01.2026 позивач надіслав відповідачу акт звірки взаєморозрахунків з супровідним листом №12-8/25 від 13.01.2026, у якому просив розглянути, звірити, підписати та один примірник акту повернути позивачу, у випадку неповернення такого позивач вважатиме вказану суму визнаною відповідачем та вживатиме заходів щодо стягнення її у судовому порядку.
Згідно з трекінгом, який відображений на офіційному сайті АТ «Укрпошта» відповідач отримав такий акт 20.01.2026, проте на момент подачі позовної заяви (03.03.2026) так і не оплатив надані послуги з розподілу електричної енергії. Тому позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом та просив стягнути з відповідача 304 259,15 грн, з яких: 290 592, 24 грн – сума основного боргу, 11 104, 40 грн – пеня, 1 486, 42 грн – інфляційні втрати та 1 076,09 грн – 3% річних.
Однак в ході розгляду справи відповідач сплатив суму основного боргу, що підтверджено платіжними інструкціями №5724 від 02.04.2026 на суму 20 000, 00 грн, №5854 від 16.04.2026 на суму 135 612, 22 грн, № 5893 від 20.04.2026 на суму 134 980, 02 грн, проте пеня, інфляційні втрати та 3% річних залишились неоплаченими.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.
01.01.2025 відповідач приєднався до Публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії №533-0760000.
Відповідно до частини 4 статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується регулятором.
Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).
Сторони у пункті 5.4 договору погодили, що тариф (ціна) та терміни оплати послуги зазначені у додатку 4 до договору, відповідно до пункту 5 якого тривалість періоду для здійснення розрахунків за послуги з розподілу електричної енергії не мають перевищувати 5 днів з дня отримання рахунка. 
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) то його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідач не виконав своїх зобов`язань з оплати послуги за розподіл електричної енергії відповідно пункту 5.4 договору та пункту 5 додатку 4 до договору.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
Однак в процесі розгляду справи відповідач сплатив основну суму заборгованості, що підтверджено платіжними інструкціями №5724 від 02.04.2026 на суму 20 000, 00 грн, №5854 від 16.04.2026 на суму 135 612, 22 грн, № 5893 від 20.04.2026 на суму 134 980, 02 грн.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
На дату постановлення судового рішення відсутність основної заборгованості підтверджується обома сторонами та наявними у матеріалах справи доказами.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Враховуючи викладене, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу на суму 290 592, 24 грн підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Проте внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо оплати за надану послугу позивач, крім основного боргу, заявив до стягнення 11 104, 40 грн – пені, 1 486, 42 грн – інфляційних втрат та 1 076, 09 грн – 3% річних, які фактично і залишились предметом позову.
Щодо стягнення пені.
Позивач заявив до стягнення з відповідача 11 104, 40 грн пені.
У статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Сторони у пункті 8.5 договору та пункті 6 додатку 4 до договору погодили, що за внесення платежів з порушенням термінів, Споживач сплачує Оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та інфляційні втрати.
Перевіривши розрахунок, наданий позивачем, суд встановив, що такий є правильним відповідно до пункту 8.5 договору та пункту 6 додатку 4 до договору.
Тому заявлені до стягнення 11 104,40 грн пені підлягають задоволенню.
Щодо нарахованих інфляційних втрат та 3% річних.
Також позивач нарахував відповідачу 1 486, 42 грн інфляційних втрат та 1 076,09 грн 3% річних.
Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Перевіривши розрахунки, надані позивачем, суд встановив, що такі є правильними та заявлені до стягнення 1 486, 42 грн інфляційних втрат та 1 076,09 грн 3% річних підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 11 104, 40 грн – пені, 1 486, 42 грн – інфляційних втрат та 1 076, 09 грн – 3% річних,
Щодо судового збору.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви позивач з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 при поданні процесуальних документів в електронному вигляді, сплатив судовий збір на суму 3 651, 12 грн, що підтверджено платіжною інструкцією № 48 від 19.02.2026.
В процесі розгляду справи відповідач сплатив основний борг на суму 290 592, 24 грн, тому провадження у цій частині підлягає закриттю.
Судовий збір в розмірі 2 662, 40 грн ( з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 при поданні до суду процесуальних документів в електронному вигляді) слід покласти на відповідача.
Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу на суму 290 592, 24 грн.
2. Позовні вимоги задоволити повністю.
3. Стягнути з Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України» (131) (місцезнаходження: 79005, місто Львів, вулиця Архипенка Олександра будинок 1, ідент. код: 08680744) на користь Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» (місцезнаходження: 43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Яремчука Назарія будинок 4, ідент. код: 00131512) 11 104, 40 грн – пені, 1 486, 42 грн – інфляційних втрат, 1 076, 09 грн – 3 % річних та 2 662,40 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Никон О.З.