Справа № 486/312/24
Провадження № 2/486/122/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,
представника позивача Мельниченка М.С. (в режимі відеоконференції),
представника відповідача Мельниченка А.В. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:
У лютому 2024 року ОСОБА_1 , яка діє через свого представника – адвоката Мельниченка М.С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.04.2023 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-24 сполученням «Благовіщенське-Миколаїв», зі сторони м. Вознесенська у напрямку м. Южноукраїнська, під час чого, рухаючись на перехресті автодороги Н-24 та вул. Олімпійської м. Южноукраїнська, не був уважним, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 розділу 34.1 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, виїхав на зустрічну смугу руху, не надавши перевагу в русі автомобілю «Mitsubishi Pajero Sport», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку та допустив з ним зіткнення. Від зіткнення автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відкинуло праворуч відносно його напрямку руху на автомобіль «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який в цей час перебував в статичному положенні, в межах власної смуги руху по вул. Олімпійській, надаючи перевагу в русі транспортним засобам, які рухались по автодорозі Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв». В результаті ДТП водій ОСОБА_5 , його малолітня пасажирка ОСОБА_5 , та водій ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, а всі три транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. По даному факту було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за №12023152120000129 від 08.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. 23.06.2023 постановою було закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за №12023152120000129 від 08.04.2023, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Також зазначає, що автомобіль марки «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_1 , зазнав механічних ушкоджень під час ДТП. Постановою Бородянського районного суду Київської області від 06.09.2023 (справа №939/1964/23) закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 27.11.2023 (справа №939/1964/23), постанову Бородянського районного суду Київської області від 06.09.2023 скасовано та визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. 15.04.2023 ОСОБА_1 , з метою визначення розміру матеріальних збитків, звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 , яким було складено звіт від 24.04.2023 №028/04-23 про оцінку вартості майнової шкоди завданої власнику автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Згідно даного звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, що сталася 08.04.2023 з включення в розрахунку ПДВ на складові та лакофарбові матеріали складає 497572,09 грн., а ринкова вартість автомобіля в результаті його пошкодження складає 480400,59 грн., тому вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 08.04.2023 становить 480400,59 грн. Також, 21.09.2023 ОСОБА_1 для оцінки ринкової вартості автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з урахуванням аварійних пошкоджень, звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 , яким складено звіт від 26.09.2023 №109/09-23 про оцінку вартості пошкодженого КТЗ даного автомобіля, ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає – 246240,32 грн. Також зазначає, що 08.04.2023 відразу після ДТП, автомобіль ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , було евакуйовано з місця пригоди, на штрафмайданчик, що підтверджується актом виконаних робіт. Витрати, пов`язані з евакуацією автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з місця ДТП складають 900 грн., що підтверджується товарним чеком. У зв`язку з тривалим розглядом справи відносно ОСОБА_2 автомобіль ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в період з 04.07.2023 по 04.01.2024 знаходився на автомобільній стоянці, плата за послуги стоянки складає 400 грн./місяць (400 х 7 = 2800 грн.). 10.04.2023 на виконання вимог положень Закону №1961-ІV, водій автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» та повідомив про ДТП. Таким чином, 10.04.2023 зареєстровано страхову справу №115283. 29.01.2024 за результатами розгляду страхової справи ПрАТ «СК «Універсальна» виплатило на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 157500,00 грн. Отже, ПрАТ «СК «Універсальна» в межах ліміту виконало свій обов`язок відшкодування позивачу матеріальної шкоди. Так як, автомобіль «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість. Відтак, як зазначає позивач, розмір матеріальних збитків, що підлягає відшкодуванню становить 82860,27 грн. (480400,59 грн. – 246240,32 грн. – 157500 грн. + 3700 грн. + 2500 грн.).
Враховуючи викладене, з посиланням на норми ст. ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 82860,27 грн. та понесені судові витрати.
Також позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй довелось змінити звичний ритм життя, оскільки автомобіль став фізично знищеним, доводилось шукати адвоката, експертів, оспорювати розмір страхової виплати. Вважає, що для достатнього поновлення душевного стану та її спокою розмір відшкодування моральної шкоди становить 50000,00 гривень. Заподіяна позивачу матеріальна та моральна шкода, внаслідок ДТП, до цього часу не відшкодовані відповідачем. Окрім того, позивач зазначає, що нею були понесені витрати на оплату послуг експертів щодо оцінки збитку, що становить 8080,00 грн., а також на оплату послуг адвоката в розмірі 25000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 82860,27 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 50000,00 грн. моральної шкоди, 13080,00 грн. витрат на проведення експертизи та судові витрати.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 справу розподілено судді Волковій О.І.
Ухвалою суду від 01.03.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2024 дану справу розподілено судді Савіну О.І.
Ухвалою суду від 19.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, стронам надано строк для подання письмових пояснень та заперечень.
Ухвалою суду від 31.12.2024 відмовлено в задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у даній справі.
25.02.2025 представник відповідача- адвокат Мельниченко А.В. подав до суду відзив на позов, в якому просив поновити відповідачу процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву та долучити його до матеріалів справи, а також врахувати обставини, які викладені у відзиві під час розгляду справи. Обґрунтовуючи тим, що лише 11.02.2025 адвокат та відповідач отримали копію позовної заяви з додатками, та ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01.03.2024 про відкриття провадження у справі. Зазначає, що до 11.02.2025 ані відповідач, ані адвокат вказані документи не отримували від суду. Таким чином, ОСОБА_2 заперечує проти позову в повному обсязі, вважає, що відсутня його вина в скоєнні ДТП, а постанова Київського апеляційного суду від 27.11.2023 у справі №939/1964/23, на яку посилається позивач, не має для суду заздалегідь встановленої сили. Також, Київським апеляційним судом не досліджувалися та не встановлювалися обставини наявності вини у інших осіб-учасників ДТП, зокрема ОСОБА_3 . Отже, такі обставини в силу предмета та підстав позову мають досліджуватися в межах даної справи. Зазначає, що обставинами, які підтверджують перевищення ОСОБА_3 максимально допустимої швидкості у вигляді 50 км/год та наявності знаку, обмежуючого швидкість, підтверджуються наступними доказами, а саме: письмовими поясненнями ОСОБА_3 , складеним одразу після ДПТ; схемою з місця ДТП, поясненнями та інформацією з відкритих джерел, з яких вбачається про наявність обмеження швидкості на надій ділянці дороги зі сторони м. Первомайська; висновком експерта від 31.08.2023. З огляду даних документів вбачається, що ОСОБА_3 під час ДТП було порушено п.12.9.б Правил дорожнього руху, які перебували в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, а тому у настанні ДТП наявна вина ОСОБА_3 . Отже, вказані обставини справи свідчать про те, що розгляд даної справи впливає на права та інтереси ОСОБА_3 , а також на обсяг відповідальності, який має нести ОСОБА_2 , як відповідач у даній справі. Додає, що наявність вини у діях ОСОБА_3 , які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, що призвело до зіткнення транспортних засобів, підтверджується: ОСОБА_4 та безпосередньо позивачем у даній справі ОСОБА_1 . Звертає увагу суду, якщо судом у даній справі будуть встановлені обставини наявності вини лише ОСОБА_2 , то судом мають бути враховані заперечення щодо розміру моральної шкоди, яку позивач пред`явив до стягнення. Вважає, що розмір моральної шкоди не підтверджений належними та допустимими доказами, є завищеним та надмірним. Визначена позивачем сума моральної шкоди у розмірі 50000 грн. становить більше половини збитків (82860,27 грн.), які заявлені до стягнення, що додатково підтверджує захищеність розміру моральної шкоди. Також, на підтвердження заявленої суми майнової шкоди не було долучено жодного належного допустимого доказу, що свідчить про те, що така сума не є підтвердженою, та підлягає значному зменшенню. Однак, в межах спірних правовідносин не було заподіяно шкоду та життю позивача, а лише відбулося пошкодження автомобіля. Крім цього, ОСОБА_2 повністю заперечує щодо стягнення з нього витрат позивача з оплати послуг стоянки в розмірі 2800 грн. Оскільки, залишення автомобіля позивача на стоянці було виключно її бажанням. За таких обставин автомобіль міг бути залишений в іншому місці, де перебування його є безоплатним. Також, не є зрозумілим для чого позивач замовляв дві експертизи, якщо з урахуванням того, що всі питання для отримання відповіді позивач міг поставити в одному замовленні. Отже, витрати на проведення двох оцінок в розмірі 13080 грн. є недопустимими та зумовить понесення відповідачем подвійних витрат. В позові позивач зазначає попередній розрахунок витрат на правову допомогу на суму 25000 грн., але такий розмір витрат є завищеним та не відповідає складності даної справи, а тому такий розмір витрат підлягає зменшенню.
07.04.2025 представник позивача, адвокат Мельниченко М.С. подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких вказує, що питання щодо наявності в діях ОСОБА_2 порушень правил дорожнього руху, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП, було предметом дослідження в ході розгляду справи №939/1964/23. Так як, Київський апеляційний суд в справі №939/1964/23 вже надавав оцінку доводам відповідача про наявність в діях ОСОБА_3 порушення правил дорожнього руху, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, також надавав оцінку висновку експерта Автономова М.В. №0598 від 31.08.2023. Київським апеляційним судом було встановлено, що даний висновок експерта є недопустимим доказом, тому що він не відповідає фактичним обставинам справи, й не узгоджується із дослідженими доказами та не спростовує факт порушення саме ОСОБА_2 ПДР України, які перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП. Тобто, вказаною постановою було встановлено, що дорожньо-транспортну пригоду спричинили саме протиправні дії ОСОБА_2 , а не інших учасників пригоди. Щодо твердження відповідача про те, що він не допускав бездіяльності, слід зазначити, що така бездіяльність відповідача полягає в тому, що він будучи обізнаним в тому, що його протиправні дії завдали матеріальної шкоди позивачу, не вжив жодних заходів спрямованих на добровільне відшкодування збитку, та навіть не запропонував можливих варіантів вирішення вказаного питання. Зазначає, що з метою визначення розміру вартості відновлювальних робіт, позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 . Згідно отриманого звіту № 028/04-23 від 24.04.2023, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перевищує ринкову вартість транспортного засобу. Для розрахунку розміру збитку необхідним було встановлення вартості автомобіля після ДТП в пошкодженому стані. Тому з цією метою позивач звернулася повторно до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 та отримала звіт № 109/09-23 від 26.09.2023. Також, після ДТП автомобіль «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , було відразу евакуйовано з місця пригоди на штрафмайданчик. Додає, що даний автомобіль перебував на стоянці у зв`язку з тим, що його експлуатація не була можливою, внаслідок отриманих пошкоджень. Тобто, понесені витрати на стоянку були безпосередньо пов`язані з пошкодженням транспортного засобу.
08.04.2025 представник відповідача – адвокат Мельниченко А.В. подав до суду клопотання про витребування доказів у справі.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026 дану справу розподілено судді Волощук О.О.
Ухвалою суду від 23.02.2026 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 30.03.2026 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів.
Ухвалою суду від 30.03.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Мельниченко М.С. на заявлених вимогах наполягав, просив їх задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача адвокат Мельниченко А.В. проти позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві на позов. 
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи постановою Бородянського районного суду Київської області від 06.09.2023 у справі №939/1964/23 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постановою Київського апеляційного суду від 27.11.2023 (справа №33/824/4618/2023) скасовано постанову Бородянського районного суду Київської області від 06.09.2023 про закриття провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Прийнято нову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП 
В постанові Київського апеляційного суду від 27.11.2023 (справа №33/824/4618/2023) зазначено, що суд апеляційної інстанції критично оцінює взятий за основу судом першої інстанції висновок експерта №0598 від 31.08.2023 за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди (який є доказом та не має наперед установленої істини і оцінюється судом у розумінні ст. 251 КУпАП), позаяк він не відповідає фактичним обставинам справи, не узгоджується із дослідженими доказами та не спростовує факт порушення саме ОСОБА_2 ПДР України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП, а відтак, з огляду на викладене, є недопустимим доказом. Тобто, у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 допустив порушення вимог п.п. 2.3 б, 10.1, 16.3, 16.13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Допущені водієм ОСОБА_2 порушення вимог Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.
В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. 
При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Отже наявність вини у діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником автомобіля марки «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , за участю якого відбулася дорожньо-транспортна пригода під керуванням ОСОБА_4 , є ОСОБА_1 . 
Згідно звіту експерта-оцінювача ОСОБА_6 від 24.04.2023 за №028/04-23 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталася 08.04.2023, з включенням в розрахунку ПДВ на складові та лакофарбові матеріали складає 497572,09 грн.; ринкова вартість автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталася 08.04.2023 складає 480 400,59 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталася 08.04.2023, складає 480 400,59 грн. 
Відповідно до звіту експерта-оцінювача ОСОБА_6 від 26.09.2023 за №109/09-23 про оцінку вартості пошкодженого КТЗ автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 246 240,32 грн. 
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_5 , відповідача по справі, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія Універсальна», згідно полісу №212702034, що був дійсним на момент ДТП. Ліміт страхового відшкодування становить 160 000,00 грн., франшиза 2500,00 грн.
10.04.2023 на виконання вимог положень Закону №1961-ІV, водій автомобіля ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» та повідомив про дорожньо-транспортну пригоду. 10.04.2023 зареєстровано страхову справу №115283. 
29.01.2024 за результатами розгляду страхової справи ПрАТ «СК «Універсальна» виплатило на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 157 500,00 грн., що підтверджується довідкою від 30.01.2024, виданою АТ КБ «ПриватБанк».
Таким чином, ПрАТ «СК «Універсальна» в межах ліміту виконало свій обов`язок відшкодування позивачу матеріальної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулював Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон).
У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.29 Закону у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 
Згідно з п. п. 30.1, 30.2 статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
У постанові від 19.09.2019 року в справі № 643/4161/15-ц Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Згідно з ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, у разі фізичного знищення транспортного засобу заподіювачем шкоди відшкодовується потерпілому різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Саме до цього зводяться висновки, викладені Верховним Судому постановах від14.04.2022 року в справі 205/7747, від 25.11.2021 року в справі № 204/5314/18, від 02.12.2021 року в справі № 753/17190/18.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов?язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов?язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов?язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. 
Зазначений висновок узгоджується з правовими позиціями ВС у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі N? 753/4696/16 (провадження N? 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі N? 755/5374/18 (провадження N? 61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі N? 756/2632/17 (провадження N? 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі N755/7666/19, від 24.11.2021 у справі N? 523/2791/18 (провадження 61-17324ск20), від 06.10.2021 у справі N? 753/311/17 (провадження N? 61-10440св21).
Встановлено, що автомобіль ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 є фізично зношеним, так як вартість його відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість, що підтверджується звітами суб`єкта оціночної діяльності №028/04-23 від 24.04.2023 та №109/09-23 від 26.09.2023, які відповідачем не спростовані.
Також встановлено, що за проведення та виготовлення вказаних звітів №028/04-23 від 24.04.2023 та №109/09-23 від 26.09.2023 позивачем ОСОБА_1 сплачено грошові кошти в розмірі 13080,00 грн., що підтверджується рахунками на оплату №019 від 13.04.2023 та №079 від 26.09.2023, та актами прийому-передачі робіт №028/04-23 від 25.04.2023 та №109/09-23 від 26.09.2023. 
Крім цього, 08.04.2023 після ДТП, автомобіль «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , було евакуйовано з місця пригоди на штрафмайданчик, що підтверджується актом виконання робіт №4 від 08.04.2023.
Витрати, пов`язані з евакуацією автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з місця ДТП, складають 900,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №4 від 08.04.2023 та товарним чеком № 4 від 08.04.2023. 
Вбачається, що за фактом ДТП, яка відбулася 08.04.2023, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за №12023152120000129 від 08.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. 23.06.2023 постановою закрито кримінальне провадження за №12023152120000129 від 08.04.2023, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
В період з 04.07.2023 по 04.01.2024 автомобіль «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , знаходився на автомобільній стоянці. Плата за послуги складала 400 грн/місяць, що підтверджується розрахунковим чеком № 7 від 04.07.2023 та фіскальними чеками від 08.08.2023, 20.09.2023, розрахунковим чеком від 14.10.2023, фіскальними чеками від 12.11.2023, 14.12.2023, 03.01.2024, що становить 400 х 7 = 2800,00 грн.
З огляду на вище викладене, суд дійшов до висновку, що обов`язок з відшкодування шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля марки «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , слід покласти на відповідача, як різницю вартості автомобіля «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , до та після ДТП, з урахуванням витрат на евакуацію, стоянку транспортного засобу та франшизи, та вирахуванням розміру виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «Універсальна», що в загальному розмірі становить 82 860,27 грн. (480 400,59 грн – 246 240,32 грн - 157 500,00 грн + 900,00 грн + 2800,00 грн + 2500,00 грн), які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Доказів, які б свідчили про спростування розміру завданої матеріальної шкоди, відповідачем не надано та судом не встановлено.
Вищенаведені обставини та факти у їх сукупності надають суду підстави для висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої в наслідок ДТП в загальному розмірі 82 860,27 грн.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди. 
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди та стягнення її з відповідача у розмірі 50 000 грн., позивач ОСОБА_1 посилається на те, щовказаний розмір завданої моральної шкоди полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з пошкодженням автомобіля, нею витрачено багато часу на пошук способів відновлення її порушеного права. Самечерез бездіяльність відповідача та відсутності достатніх коштів для проведення ремонтних робіт, автомобіль «ВМW Х1», реєстраційний номер НОМЕР_3 , тривалий час знаходиться у аварійно-пошкодженому стані, що позбавляє позивача можливості його повсякденного використання по сьогоднішній день. Таким чином, дана обставина негативно вплинула та до цього часу продовжує впливати на життєвий ритм позивача з огляду на відсутність мобільності у вирішенні повсякденних турбот, що викликає постійний стрес та пригнічений стан останньої, в якої погіршився сон, з`явилася постійна дратівливість. Також, для відновлення свого порушеного майнового права позивач була змушена звернутися за юридичною допомогою до адвоката та до суду, що викликає постійну тривогу, стурбованість та хвилювання, що суттєво вплинуло на психоемоційний стан позивача.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).
При наявності встановленого факту порушення прав позивача моральна шкода наявна та констатується судом.
Суд приймає до уваги доводи позивача про завдання їй моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок пошкодження майна і, враховуючи ступінь їх глибини, оскільки вина відповідача в заподіяні факту шкоди повністю підтверджується матеріалами справи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Між тим розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн., на думку суду достатніми доказами не обґрунтований та не відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача, як заподіювача шкоди підлягає стягненню 20 000 грн. моральної шкоди на користь позивача, яка, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих душевних страждань.
Також, позивачем було сплачено 13080,00 грн. за складання звітів внаслідок дорожньо-транспортної пригоди №028/04-23 від 24.04.2023 та №109/09-23 від 26.09.2023, тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно з ч. ч. 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір в загальному розмірі 2422,40 грн.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1875, 90 грн.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279-284, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 82860 (вісімдесят дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень 27 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок заподіяної моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), 13080 (тринадцять тисяч вісімдесят) гривень 00 копійок витрат на проведення експертизи.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1875 (одна тисяча вісімсот сімдесят п`ять) гривень 90 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 01.06.2026.

Суддя           О.О. Волощук