ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/289/26 

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи
за позовом Першого заступника керівника Вараської окружної прокуратури (Рівненська область, Вараський район, м. Вараш, мікрорайон Будівельників, буд.1, код ЄДРПОУ 0291007723) в інтересах держави в особі Полицької сільської ради (34374, Рівненська область, Вараський район, с. Полиці, вул. Хмельницького Б., 23 а, код ЄДРПОУ 04388320)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Палет-Проммаш" (10025, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Ціолковського, будинок 12, код ЄДРПОУ 42744357)
про розірвання договорів оренди та зобов`язання повернути земельні ділянки
В судовому засіданні приймали участь:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
від прокурора: Безпалов А.В..
ВСТАНОВИВ:
Перший заступник керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Полицької сільської ради звернувся в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Палет-Проммаш" в якому просить:
- розірвати договори оренди земельних ділянок кадастрові номери 5620880600:04:016:0021, 5620880600:04:007:0116, 5620880600:04:007:0243, 5620880600:04:007:0237 від 15.10.2019, укладені між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ-Агро» (код ЄДРПОУ 42744357);
- розірвати договори оренди земельних ділянок кадастрові номери 5620880600:04:007:0354, 5620880600:04:007:0357, 5620880600:04:007:0349, 5620880600:04:007:0346 від 01.11.2019, укладені між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ-Агро» (код ЄДРПОУ 42744357);
- розірвати договори оренди земельних ділянок кадастрові номери 5620880600:04:003:0225, 5620880600:04:007:0478, 5620880600:04:007:0223, 5620880600:04:007:0219 від 11.12.2019, укладені між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ-Агро» (код ЄДРПОУ 42744357);
- зобов`язати ТОВ "Палет-Проммаш" (код ЄДРПОУ 42744357) повернути Полицькій територіальній громаді в особі Полицької сільської ради (код ЄДРПОУ 04388320) земельні ділянки, кадастрові номери 5620880600:04:016:0021 площею 1,1184 га, 5620880600:04:007:0116 площею 2,1406 га, 5620880600:04:007:0243 площею 1,7247 га, 5620880600:04:007:0237 площею 1,6921 га, 5620880600:04:007:0354 площею 1,1388 га, 5620880600:04:007:0357 площею 1,4202 га, , 5620880600:04:007:0349 площею 1,1175 га, 5620880600:04:007:0346 площею 1,1417 га, 5620880600:04:003:0225 площею 1,0526 га, 5620880600:04:007:0478 площею 1,4163 га, 5620880600:04:007:0223 площею 2,0899 га, 5620880600:04:007:0219 площею 2,0860 га..
Даний позов обгрунтовує наступним. Між Балаховицькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Жолудськ-Агро» укладено укладено 12 договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 18,1388 га.
15.10.2019 між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ-Агро» укладено 4 договори оренди земельних ділянок, кадастрові номери 5620880600:04:016:0021 площею 1,1184 га, 5620880600:04:007:0116 площею 2,1406 га, 5620880600:04:007:0243 площею 1,7247 га, 5620880600:04:007:0237 площею 1,6921 га. 
01.11.2019 між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ-Агро» укладено 4 договорів оренди земельних ділянок, кадастрові номери 5620880600:04:007:0354 площею 1,1388 га, 5620880600:04:007:0357 площею 1,4202 га, 5620880600:04:007:0349 площею 1,1175 га, 5620880600:04:007:0346 площею 1,1417 га.
11.12.2019 між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ-Агро» укладено 4 договорів оренди земельних ділянок, кадастрові номери 5620880600:04:003:0225 площею 1,0526 га, 5620880600:04:007:0478 площею 1,4163 га, 5620880600:04:007:0223 площею 2,0899 га, 5620880600:04:007:0219 площею 2,0860 га. 
У відповідності до умов, передбачених в п. п. 1, 2 договорів оренди земельних ділянок від 15.10.2019, 01.11.2019, 11.12.2019, які укладені між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ -Агро» (далі – Договорів), Балаховицька сільська рада (орендодавець) надає, а ТОВ «Жолудськ-Агро» (орендар) приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Балаховицькою сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Орендодавець, на підставі ст. 1285 ЦК України, є управителем спадщиною громадян. 
Договори оренди укладені строком на 7 років (з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою), але не довше ніж до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на земельну ділянку або до набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою (п.8 Договорів). 
Згідно п. п. 10, 14 договорів оренди, плата за повний рік користування земельною ділянкою становить 1200 грн за 1 га, якщо інше не погоджено додатковою угодою між сторонами. Орендна плата сплачується (вноситься) після підписання договору та реєстрації права користування земельними ділянками Орендарем в реєстрі майнових прав. Орендна плата вноситься одноразово за весь рік 31 грудня кожного року. У разі невнесення орендної плати у строки визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочки.
Пунктами 16-18 визначено, що земельна ділянка передається в оренду для виготовлення товарної сільськогосподарської продукції. Умови збереження об`єкта оренди: Орендар зобов`язується зберігати родючість ґрунтів. 
Пунктом 32 Договорів визначено, що орендар зобов`язується, зокрема, своєчасно вносити орендну плату.
Пунктом 39 Договорів передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою Стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, зазначених Законом.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по юридичній особі з ідентифікаційним номером 42744357, 11.04.2025 проведено Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу.
Відтак, на підставі рішення учасника №3 ТОВ «Жолудськ-агро» від 10.04.2025, змінено найменування товариства на ТОВ "Палет-Проммаш". 
Згідно листа Полицької сільської ради від 27.02.2026 ТОВ "Палет-Проммаш" (попередня назва ТОВ «Жолудськ-Агро») здійснило сплату 13.01.2021 за 2019 рік. Орендну плату за користування земельними частками (паями) 2020-2025 роки ТОВ «Жолудськ-Агро» не сплатило. ТОВ "Палет-Проммаш" на даний час земельні ділянки не обробляє.
На даний час заборгованість з орендної плати становить 130 599,36 гривень, що підтверджується листом Полицької сільської ради від 27.02.2026 ТОВ "Палет-Проммаш" (попередня назва «Жолудськ-Агро»). 
Перший заступник керівника Вараської окружної прокуратури зазначає, що ТОВ "Палет-Проммаш" систематично не сплачувало орендну плату в повному обсязі, а тому наявні підстави для розірвання договорів оренди та повернення земельних ділянок територіальній громаді.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на "07" квітня 2026 року. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Палет-Проммаш" відзиву на позов суду не надало, причин такої не подачі суду не повідомило.
За приписами ч. 9, 10 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку (ч.10 ст.165 ГПК).
13.04.2026 року Позивачем подано клопотання, в якому просить позовні вимоги задоволити повністю.
Ухвалою суду від 28.04.2026 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на "25" травня 2026 року.
Під час розгляду справи по суті представник прокуратури позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві.
Позивач подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. До Господарського суду Рівненської області повернулася ухвала суду від 28.04.2025 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, яка направлялася на адресу відповідача, зазначену у Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з відміткою органу зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".
До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.
Крім того пунктом сьомим статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Відтак, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності Позивача та Відповідача. 
Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.
Між Балаховицькою сільською радою, як Орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Жолудськ-Агро», як Орендарем укладено 12 договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 18,1388 га.
Так, 15.10.2019 між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ - Агро» укладено 4 договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 5620880600:04:016:0021 площею 1,1184 га, 5620880600:04:007:0116 площею 2,1406 га, 5620880600:04:007:0243 площею 1,7247 га, 5620880600:04:007:0237 площею 1,6921 га..
01.11.2019 між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ - Агро» укладено 4 договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 5620880600:04:007:0354 площею 1,1388 га, 5620880600:04:007:0357 площею 1,4202 га, 5620880600:04:007:0349 площею 1,1175 га, 5620880600:04:007:0346 площею 1,1417 га.
11.12.2019 між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ - Агро» укладено 4 договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 5620880600:04:003:0225 площею 1,0526 га, 5620880600:04:007:0478 площею 1,4163 га, 5620880600:04:007:0223 площею 2,0899 га, 5620880600:04:007:0219 площею 2,0860 га.
У відповідності до умов, передбачених в п. п. 1, 2 договорів оренди земельних ділянок від 15.10.2019, 01.11.2019, 11.12.2019, які укладені між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ - Агро», Балаховицька сільська рада надає, а ТОВ «Жолудськ-Агро» приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Балаховицькою сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Орендодавець, на підставі ст. 1285 ЦК України, є управителем спадщиною громадян.
Договори оренди укладені строком на 7 років (з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою), але не довше ніж до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на земельну ділянку або до набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою (п.8 Договорів).
Згідно п. п. 10, 14 договорів оренди, плата за повний рік користування земельною ділянкою становить 1200 грн за 1 га, якщо інше не погоджено додатковою угодою між сторонами. Орендна плата сплачується (вноситься) після підписання договору та реєстрації права користування земельними ділянками Орендарем в реєстрі майнових прав. Орендна плата вноситься одноразово за весь рік 31 грудня кожного року. У разі невнесення орендної плати у строки визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочки.
Пунктами 16-18 визначено, що земельна ділянка передається в оренду для виготовлення товарної сільськогосподарської продукції. Умови збереження об`єкта оренди: Орендар зобов`язується зберігати родючість ґрунтів.
Пунктом 32 Договорів визначено, що орендар зобов`язується, зокрема, своєчасно вносити орендну плату.
Пунктом 39 Договорів передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою Стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, зазначених Законом.
Договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди земельної ділянки (п. 43 Договорів).
Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань по юридичній особі з ідентифікаційним номером 42744357, 11.04.2025 проведено Державну реєстрація змін до відомостей про юридичну особу. Так, на підставі рішення учасника №3 ТОВ «Жолудськ-агро» від 10.04.2025, змінено найменування товариства на ТОВ «Палет-Проммаш».
Згідно листа Полицької сільської ради від 27.02.2026 ТОВ "Палет-Проммаш" (попередня назва ТОВ «Жолудськ-Агро») здійснило сплату 13.01.2021 за 2019 рік. Орендну плату за користування земельними частками (паями) за 2020-2025 роки орендар не сплатив.
На даний час заборгованість з орендної плати становить 130 599,36 гривень, що підтверджується листом Полицької сільської ради від 27.02.2026 року.
ТОВ «Палет-Проммаш» на даний час земельні ділянки не обробляє.
З огляду на викладене, ТОВ «Палет-Проммаш» систематично не сплачувало орендну плату в повному обсязі, а тому наявні підстави для розірвання договорів оренди та повернення земельних ділянок територіальній громаді, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк, визначений у договорі оренди земельної ділянки, але не довше, до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.
Згідно ст. 1285 ЦК України, якщо у складі спадщини є майно, яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою. У разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки. Особа, яка управляє спадщиною, має право на вчинення будь-яких необхідних дій, спрямованих на збереження спадщини до з`явлення спадкоємців або до прийняття спадщини. Особа, яка управляє спадщиною, має право на плату за виконання своїх повноважень.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 5 названого Закону).
Положеннями ст. 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі», об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначено істотні умови договору оренди, якими, зокрема є умова щодо орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Частиною 1 ст. 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Положеннями ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Приписи ст. ст. 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.
Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт (абз. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі»).
Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно із пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14, ст. ст. 16, 285- 288 Податкового кодексу України, ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату, з дня виникнення права користування земельною ділянкою. Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.
Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 зроблено висновок про те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Щодо поняття «несплата», вжите у п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати.
Як вже зазначалось, згідно п. 10, 14 Договорів, плата за повний рік користування земельною ділянкою становить 1200 грн за 1 га, якщо інше не погоджено додатковою угодою між сторонами. Орендна плата сплачується після підписання договору та реєстрації права користування земельними ділянками орендарем в реєстрі майнових прав. Орендна плата вноситься одноразово за весь рік до 31 грудня кожного року.
Пунктом 32 Договорів визначено, що орендар зобов`язується, зокрема, своєчасно вносити орендну плату.
Пунктом 39 Договорів передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою Стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, зазначених Законом.
Згідно листа Полицької сільської ради від 27.02.2026, ТОВ "Палет-Проммаш" (попередня назва ТОВ «Жолудськ-Агро») здійснило сплату 13.01.2021 за 2019 рік. Орендну плату за користування земельними частками (паями) 2020-2025 роки товариство не сплатило. 
На даний час заборгованість з орендної плати становить 130 599,36 гривень, що підтверджується листом Полицької сільської ради від 27.02.2026 року.
Вказане свідчить про порушення ТОВ «Палет-Проммаш» умов пунктів 10, 14, 32 Договорів, ст. 25 Закону України «Про оренду землі», а відтак згідно п. 39 Договорів, ст. 32 Закону України «Про оренду землі», п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України наявні підстави для розірвання договорів оренди земельної ділянки з кадастровими номерами: 
5620880600:04:007:0021, 5620880600:04:007:0116, 5620880600:04:007:0243, 5620880600:04:007:0237, від 15.10.2019; розірвати договори оренди земельних ділянок кадастрові номери 5620880600:04:007:0354, 5620880600:04:007:0357, 5620880600:04:007:0349; 5620880600:04:007:0346, від 01.11.2019; розірвати договори оренди земельних ділянок кадастрові номери 5620880600:04:003:0225, 5620880600:04:007:0478, 5620880600:04:007:0223, 5620880600:04:007:0219; від 11.12.2019,укладені між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ-Агро» (код ЄДРПОУ 42744357, наразі ТОВ "Палет-Проммаш").
Положеннями ч. 2 статті 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).
Статтею 34 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Пунктом 22 договорів оренди передбачено обов`язок орендаря повернути земельну ділянку орендодавцеві після припинення або розірвання договору.
Враховуючи вищенаведене, оскільки договори оренди земельних ділянок від 15.10.2019, 01.11.2019, 11.12.2019 укладені між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ - Агро», підлягають розірванню, як наслідок, в силу вимог п. 22 Договорів, ст. 34 Закону України «Про оренду землі», передані в оренду за вказаними правочинами земельні ділянки загальною площею 18,1388 га підлягають поверненню Полицькій сільській раді.
Щодо підстав для звернення прокурора до суду та порушення інтересів держави.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Частинами 3, 4 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно зі ст. 131-1 Конституції України органи прокуратури здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Такий порядок викладений у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», за приписами якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Отже, обов`язковою сукупністю обставин, які дають прокурору підстави для звернення до суду з метою захисту інтересів держави, є порушення або загроза порушення її інтересів, а також нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави уповноваженим органом.
За указаними нормами та правовими позиціями Верховного Суду, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи.
При цьому, 03.12.2025 другий сенат Конституційного Суду України на пленарному засіданні ухвалив рішення у справі № 3-28/2024 (59/24) за конституційною скаргою ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» згідно п. 2 якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі приписи абз. 1 ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв`язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Відповідно до п. 3 даного рішення Конституційного Суду України, окремі приписи абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697- VII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність із 01.01.2027.
Проте, згідно пункту п. 4, рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 у справі № 3-28/2024 (59/24) не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697- VII зі змінами, визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.
У мотивувальній частині цього рішення Конституційний Суд України також наголосив, що представництво інтересів держави в суді, передбачене п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, має винятковий та субсидіарний характер. Прокурор може здійснювати таке представництво у випадках, коли цього вимагає захист конституційно значущих інтересів держави та коли компетентний орган не забезпечує такого захисту належним чином. В умовах правового режиму воєнного стану особливої ваги набуває всебічне забезпечення захисту інтересів держави Україна, а неперервність виконання прокуратурою визначених Конституцією України функцій є важливою передумовою належного функціонування держави в цей період.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99, Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин.
В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.
Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/10).
Як закріплено у ст. ст. 13, 14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Суспільство, Український народ як сукупність окремих суб`єктів, індивідів, людей, також має, з огляду на ст. ст. 1, 3, 6-8, 13, 14, 41 Конституції України, право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення законності при вирішені земельних питань, а також розраховувати на те, що держава вживатиме усіх можливих законних засобів і способів для відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю.
Отже правовідносини, що стосуються земель територіальної громади, становлять суспільний інтерес, а їх безоплатне використання такому інтересу не відповідає.
Статтею 80 ЗК України закріплено, що суб`єктами права власності на землю, зокрема, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
Платежі за землю надходять до бюджетів міських, селищних, сільських рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Кошти від плати за землю використовуються на цілі, що визначаються законодавством України. Водночас, ненадходження до бюджету плати за оренду землі створює перешкоди по утворенню та використанню фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень державного самоврядування, чим суттєво порушує інтереси територіальної громади.
Орендна палата за земельні ділянки комунальної власності є обов`язковим місцевим податком, тобто основний інтерес територіальної громади полягає у своєчасному отриманні орендної плати у визначених договором розмірах. При цьому, такий платіж зараховується до місцевого бюджету.
Тобто, територіальна громада, у зв`язку з невиконанням ТОВ «Палет-Проммаш» свого обов`язку щодо сплати орендної плати, позбавлена відповідних надходжень до бюджету, які вона мала б отримувати від орендаря та використовувати для виконання відповідних функцій місцевого самоврядування та потреб територіальної громади. Невиконання орендарем свого обв`язку щодо сплати орендної плати порушує право орендодавця щодо можливості отримання від своєї власності доходу у вигляді орендної плати.
При цьому, у зв`язку із діючими укладеними договорами оренди землі, власник землі позбавлений можливості вільно розпоряджатись належним йому нерухомим майном, у тому числі щодо передачі в оренду з метою отримання доходу від такого майна іншій особі, яка добросовісно буде виконувати умови договору.
Таким чином, у даному випадку інтерес держави перш за все полягає у забезпеченні надходжень до місцевого бюджету територіальної громади коштів, отриманих від майна, переданого в оренду. У свою чергу, своєчасне наповнення місцевого бюджету відповідно сприятиме виконанню функцій місцевого самоврядування та розвитку територіальної громади.
Крім того, інтерес держави полягає у ефективному використанні землі як основного національного багатства, що перебуває під особливою охороною держави, та є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 виснувала наступне « 152. Велика Палата Верховного Суду погоджується з доводами прокурора про те, що саме задоволення позову приведе до забезпечення найкращих інтересів держави та територіальної громади, оскільки орендар, який тривалий час не сплачував орендну плату як повністю, так і частково, є недобросовісним і недисциплінованим контрагентом, а тому збереження договірних відносин з таким орендарем не відповідатиме інтересам територіальної громади як власника земельних ділянок, які визначаються доцільністю та ефективністю використання майна, а також не сприятиме досягненню максимального економічного ефекту задля соціально-економічного розвитку територіальної громади.
153. Поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишилося те, що продовження договірних відносин з орендарем, який систематично не виконує договірні умови щодо сплати орендної плати, є недоцільним і фактично є неефективним використанням наявних у громаді ресурсів як орендодавця, оскільки має місце недонадходження коштів до бюджету відповідного органу місцевого самоврядування.
161. Втім, суди не врахували, що підставою позову прокурора, поданого в інтересах держави в особі Ради, було те, що орендар майже чотири роки належно та добросовісно не виконував свої обов`язки, визначені договорами оренди, хоча, укладаючи договори оренди землі, відповідач зобов`язувався сплачувати орендну плату в установленому розмірі та у строк, передбачений умовами договорів, а також був обізнаний з негативними для нього наслідками в разі порушення ним зобов 'язань.
162. Розірвання договорів та повернення у власність територіальної громади земельних ділянок у випадку встановлення протиправної поведінки самого орендаря здійснюється на підставі закону та укладеного з ним договору, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до суспільних інтересів у тому, щоб така передача в оренду землі сприяла досягненню максимального економічного ефекту від оренди об`єктів комунальної власності, оскільки ненадходження до бюджету плати за оренду землі створює перешкоди для утворення та використання фінансових ресурсів, потрібних для забезпечення функцій та повноважень органів місцевого самоврядування. Також задоволення позовних вимог не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право на мирне володіння майном, оскільки таке втручання є прогнозованим наслідком недобросовісних дій самого орендаря, який свідомо допустив систематичне неналежне виконання договірних зобов`язань у повному обсязі, як-от: двічі не сплачував орендну плату у повному розмірі.».
З огляду на викладене, наявність чинних договорів оренди землі, умови яких не виконуються орендарем, позбавляють територіальну громаду максимально економічного ефекту від оренди об`єктів комунальної власності, оскільки ненадходження до бюджету плати за оренду землі створює перешкоди для утворення та використання фінансових ресурсів, потрібних для забезпечення функцій та повноважень органів місцевого самоврядування.
Таким чином, спірні правовідносини порушують інтереси держави, а відтак вони потребують захисту.
Відповідно до ст. 145 Конституції України, права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Підпунктом 1 п. «б» ч. 1 ст. 33 даного Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16, ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Згідно із ч. 3, 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Частиною 1 ст. 60 даного Закону визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, не житлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Так, рішенням Полицької сільської ради від 22.01.2020 №15 «Про початок реорганізації Балаховицької сільської ради та Ромейківської сільської ради шляхом приєднання до Полицької сільської ради», вирішено реорганізувати Балаховицьку сільську раду шляхом приєднання до Полицької сільської ради.
Частиною 3 ст. 83 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» визначено, що об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, з дня припинення повноважень сільською, селищною радою територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади.
Відповідні юридичні особи - сільська, селищна, міська рада, її виконавчий комітет об`єднаної територіальної громади є правонаступниками прав та обов`язків відповідних юридичних осіб - сільської, селищної ради, її виконавчого комітету територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, з дня припинення повноважень сільською, селищною радою територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади.
Відтак Полицька сільська рада є правонаступником Балаховицької сільської ради, тому об`єднана територіальна громада в особі Полицької сільської ради має право на прийняття земельних ділянок у комунальну власність територіальної громади.
Виходячи з наведеного, у відповідності до положення п. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Полицька сільська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє інтереси Полицької територіальної громади у межах повноважень, визначених Конституцією України та законами України.
З урахуванням викладеного, Вараською окружною прокуратурою 27.02.2026 за № 52/1-551вих-26 скеровано лист Полицькій сільській раді з приводу вищевказаних порушень її прав та наявності підстав для їх захисту.
Листом від 03.03.2026 за №165 Полицькою сільською радою проінформовано окружну прокуратуру, що сільською радою не вживалися та не будуть вживатися заходи щодо звернення до суду з позовною заявою про розірвання договорів оренди землі та повернення земельних ділянок.
Слід зазначити, що сам факт не звернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави у цій сфері та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.
Крім того, у постанові Верховного Суду України від 26.02.2019 у справі № 905/803/18 вказано, що «нездійснення захисту» має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Згідно постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата дійшла висновку, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Розумність строку визначається з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Таким чином, єдиним ефективним засобом захисту інтересів держави є представництво прокурором її інтересів держави в суді шляхом подання відповідного позову.
Прокурором в порядку ч. 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» листом від 11.03.2026 повідомлено Полицьку сільську раду про намір прокурора звернутися до суду з позовом про розірвання договорів оренди землі та повернення земельних ділянок.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).
Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевказане, та те, що Перший заступник керівника Вараської окружної прокуратури довів належними та допустимими доказами факт несплати орендної плати за користування земельними частками (паями) 2020-2025 роки, а відповідач вказаного не спростував, позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції покладається на відповідача. 
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:

1. Позов Першого заступника керівника Вараської окружної прокуратури задоволити.
2.Розірвати договори оренди земельних ділянок кадастрові номери 5620880600:04:016:0021, 5620880600:04:007:0116, 5620880600:04:007:0243, 5620880600:04:007:0237 від 15.10.2019, укладені між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ-Агро» (код ЄДРПОУ 42744357).
3.Розірвати договори оренди земельних ділянок кадастрові номери 5620880600:04:007:0354, 5620880600:04:007:0357, 5620880600:04:007:0349, 5620880600:04:007:0346 від 01.11.2019, укладені між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ-Агро» (код ЄДРПОУ 42744357);
4.Розірвати договори оренди земельних ділянок кадастрові номери 5620880600:04:003:0225, 5620880600:04:007:0478, 5620880600:04:007:0223, 5620880600:04:007:0219 від 11.12.2019, укладені між Балаховицькою сільською радою та ТОВ «Жолудськ-Агро» (код ЄДРПОУ 42744357).
5.Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Палет-Проммаш" (10025, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Ціолковського, будинок 12, код ЄДРПОУ 42744357) повернути Полицькій територіальній громаді в особі Полицької сільської ради (34374, Рівненська область, Вараський район, с. Полиці, вул. Хмельницького Б., 23 а, код ЄДРПОУ 04388320) земельні ділянки, кадастрові номери 5620880600:04:016:0021 площею 1,1184 га, 5620880600:04:007:0116 площею 2,1406 га, 5620880600:04:007:0243 площею 1,7247 га, 5620880600:04:007:0237 площею 1,6921 га, 5620880600:04:007:0354 площею 1,1388 га, 5620880600:04:007:0357 площею 1,4202 га, 5620880600:04:007:0349 площею 1,1175 га, 5620880600:04:007:0346 площею 1,1417 га, 5620880600:04:003:0225 площею 1,0526 га, 5620880600:04:007:0478 площею 1,4163 га, 5620880600:04:007:0223 площею 2,0899 га, 5620880600:04:007:0219 площею 2,0860 га.. 
6.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Палет-Проммаш" (10025, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Ціолковського, будинок 12, код ЄДРПОУ 42744357) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 52) 63 897 грн. 60 коп. судового збору.
7. Накази видати після набрання рішенням законної сили. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення підписано 03.06.2026 року.
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.