ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 160/12842/25
адміністративне провадження № К/990/11522/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шевцової Н.В.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №160/12842/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ Запорізькій області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 (головуючий суддя Шлай А.В., судді Круговий О.О., Малиш Н.І.) 
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. 05.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ Запорізькій області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №490/03-16 від 29.04.2025 №045750029678;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити з 08.10.2024 перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 №42 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.
2. На обґрунтування позовних вимог доводив, що має право на перерахунок розміру довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із складовими суддівської винагороди, визначених у довідці, складеній Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Обставини справи
3. ОСОБА_1 з 08.10.2024 отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці згідно із Законом України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII).
4. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2025 у справі №160/26919/24 зобов`язано Дніпропетровський окружний адміністративний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 07.10.2024, виходячи з розміру суддівської винагороди судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII та статті 7 Закону України від 09.11.2023 №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі - Закон №3460-IX) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028,00 гривень.
5. На виконання зазначеного судового рішення Дніпропетровський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду від 21.03.2025 №42.
6. Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №490/03-16 від 29.04.2025 №045750029678 відмовлено позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з мотивів незмінності з 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з якого встановлюється базовий розмір посадового окладу судді.
7. Позивач, уважаючи порушеним своє право на отримання перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді, звернувся до суду з цим позовом.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції
8. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 17.07.2025 позов задовольнив. 
9. Таке рішення суд першої інстанції ухвалив, оскільки вважав, що відповідач-1 безпідставно відмовив позивачу в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з покликанням на закони про Державний бюджет України на 2023 та 2024 року, за нормами яких прожитковий мінімум для працездатних осіб, що застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді є однаковим, і відповідно посадовий оклад судді порівняно з 2021 роком є незмінним. Відтак суд першої інстанції визнав наявними правові підстави для здійснення перерахунку з 08.10.2024 щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 №42.
10. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 10.03.2026 скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 та ухвалив у цій справі нову постанову, якою в задоволенні позову відмовив повністю.
11. Суд апеляційної інстанції обґрунтував своє рішення тим, що починаючи з 2021 року окремими приписами законів про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн. Отже, цими законами встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов, врахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо критерію застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів (2102,00 грн), починаючи із 2021 року, висловлену в постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24.
Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог
12. Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
13. На обґрунтування касаційної скарги доводить, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував статтю 135 Закону №1402-VIII, статтю 7 Закону №3460-IX без урахування висновку щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17.02.2026 у справі №200/2309/25, натомість безпідставно пославшись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в її постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24.
Позиція інших учасників справи
14. Відповідачі правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалися.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
15. Касаційна скарга позивача надійшла до Верховного Суду 13.03.2026.
16. Верховний Суд ухвалою від 08.04.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував із Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/12842/25.
17. Справа №160/12842/25 надійшла до Верховного Суду 13.04.2026.
18. Ухвалою Верховного Суду від 13.05.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів.
19. Під час касаційного розгляду цієї справи учасники справи клопотань не заявили.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи
20. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
21. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
22. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з визначених у статті 341 КАС України меж касаційного перегляду, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах та дотримання процесуальних норм, виходить із такого.
23. Спір у цій справі стосується питання наявності підстав для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з огляду на збільшення з 01.01.2024 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 3028,00 грн.
24. Частиною першою статті 8 Конституції України гарантовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
25. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, а також форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
26. Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
27. У преамбулі Закону №1402-VIII зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
28. Статтею 4 Закону №1402-VIII унормовано, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
29. Питання виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врегульоване статтею 142 Закону №1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
30. Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VІІI суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативними актами.
31. Так, згідно із частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.
32. Частиною третьою статті 4 Закону України від 15.07.1999 №966-XIV «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
33. За змістом статті 7 Закону № 3460-IX, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, з 01.2024 встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні.
34. Водночас вказана норма передбачала й те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2024 становить 2102 гривні (абзац п`ятий).
35. У питанні застосування наведених норм права в правовідносинах, побідних до тих, що склалися у розглядуваній справі, Верховний Суд послідовно підтримує висновки, висловлені у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17.02.2026 у справі №200/2309/25, згідно з якими для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік, тому в разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (див. постанови Верховного Суду від 11.03.2026 у справі №440/559/25, 16.03.2026 у справі №380/19912/24, від 25.03.2026 у справі №340/519/25, від 08.04.2026 у справі №340/1792/25, від 30.04.2026 у справі №440/12533/24 та інш.).
36. Підстав для відступу від такої усталеної правової позиції під час розгляду цієї справи Верховний Суд не знаходить.
37. Крім того, у постанові від 17.02.2026 у справі №200/2309/25 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зазначив про нералевантність спірним правовідносинам правовідносин та фактичних обставин у справі №240/9028/24, на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у якій суд апеляційної інстанції посилався на підтвердження своєї позиції щодо застосування положень статті 135 Закону №1402-VIII та статті 7 Закону № 3460-IX. Так, у справі №240/9028/24 спірні правовідносини стосувались проведення розрахунку при звільненні та виключенні зі штату судді Вищого адміністративного суду України, зокрема обрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді.
38. Натомість у справі №200/2309/25, як і в розглядуваній справі, предмет спору стосується перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді місцевого суду у відставці, а саме наявності підстав для здійснення такого перерахунку з огляду на зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на перше січня 2024 року.
39. Відмінність спірних правовідносин та фактичних обставин у справі №240/9028/24 та у справі, що розглядається, виключає можливість застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у її постанові від 24.04.2025 у зазначеній справі, під час вирішення спору у цій справі. 
40. З огляду на викладене Верховний Суд погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 №42 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
41. Інші доводи касаційної скарги, зважаючи на наведені мотиви, в контексті обставин цієї справи визначального значення не мають, а тому їх докладний аналіз не є доцільним
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
42. Частиною першою статті 352 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
43. З огляду на викладені вище у цій постанові мотиви Верховний Суд уважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 скасувати, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 залишити в силі.
Судові витрати
44. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
45. За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа
46. Матеріалами справи підтверджено, що позивач сплатив за подання касаційної скарги 1550,34 грн, що підтверджується квитанцією від 02.04.2026 №8994-1957-6924-2632.
47. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання касаційної скарги до суду в розмірі 1550,34 грн за рахунок відповідачів у рівних частинах по 775,17 грн.
Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 скасувати.
3. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 у справі №160/12842/25 залишити в силі.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21910427) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на сплату судового збору в розмірі 775,17 грн (сімсот сімдесят п`ять гривень 17 копійок).
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20490012) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на сплату судового збору в розмірі 775,17 грн (сімсот сімдесят п`ять гривень 17 копійок).
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Н.В. Шевцова С.Г. Стеценко   Л.В. Тацій 	
Відповідно до частини третьої статті 355 Кодексу адміністративного судочинства України постанову оформила суддя Л.В. Тацій.