Справа № 766/14929/25
н/п 2/766/6753/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.
за участю секретаря Кирпиченко І.А,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Приватбанк”, третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 04.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було видано виконавчий напис № 9640, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ “Приватбанк” (правовонаступником є АТ КБ “Приватбанк”) заборгованість у розмірі 35605,49 грн за кредитним договором від 04.09.2007 року. На підставі виконавчого напису № 9640 від 04.10.2017 року, державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні ГТУЮ у Херсонській області Воропай В.В. 24.10.2018 року було відкрито виконавче провадження № 57499253 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь АТ КБ “Приватбанк”. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис № 9640 від 04.10.2017 року, виданий приватним нотаріусом Завалієвим А.А. за договором, що не був нотаріально посвідчений нотаріально, є протиправним, та таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, та не підлягає виконанню, оскільки був вчинений після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, та з цих підстав, що відсутні були докази безспірноті заборгованості. У зв`зку з викладеним, позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою суду від 06.10.2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; витребувано у АТ “Приватбанк” копію кредитного договору від 04.09.2007 року.
27.10.2025 року від представника відповідача АТ КБ “Приватбанк, до суду надійшов відзив на позовну заяву, сформований в системі “Електронний суд”, в якому зазначив, що позивачем пропущений строк позовної давності на звернення з даним позовом до суду, у зв”язку з чим просив відмовити у задоволенні позову з цих підстав. Крім того, зазначив, що нотаріусом під час вчинення виконавчого напису були дотриманні усі умови для вчинення такого напису, на підставі поданих стягувачем документів, відповідно до вимог ст. 87 Закону України “Про виконавчий напис”.
29.10.2025 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, сформований в системі “Електронний суд”, в якій зазначив, що про наявність виконавчого напису, вчиненого 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрованого в реєстрі за №9640, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк», йому стало відомо у вересні 2025 року з додатку «Дія», де відобразилось виконавче провадження ВП №57499253 з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Крім того, позивач зазначив, що в квітні 2022 року він був мобілізований на військову службу до Збройних Сил України та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2025 р. № 70. З військової служби в Збройних Силах України позивач був звільнений у відставку наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24.09.2025 року. Тобто в період часу з 18.04.2022 року по 24.09.2025 року позивач безперервно перебував на військовій службі в Збройних Силах України під час дії воєнного стану. Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про безспірність заборгованості, то вважає, що такі твердження не спростовують підстав, на яких обґрунтовано сам позов, оскільки обґрунтування позовної заяви полягає в поданні приватному нотаріусу неналежного документу, на підставі якого останній помилково вчинив виконавчий напис. На думку позивача відповідачем не спростовано вимоги позовної заяви, позов підтримує та просив його задовольнити.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просмв проводити розгляд справи без його участі. Позов підтримує та наполягає на його задовольнити, з урахуванням позивції, викладеної у позовоній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача АТ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чном, надав до суду заяву, в якій просив проводити ролзгляд справи без участі представника, проти задоволення позову заперечує, з підстав, викладених у відзиві на позов.
Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідння не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Пояснення щодо позову, заяв, клопотань до суду не подавав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`зку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 04.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис № 9640, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», невиплачених в строк, відповідно до умов Кредитного договору від 04.09.2007 р. та розрахунку заборгованості за договором станом на 31 травня 2017 року, грошових коштів у сумі 35605 гривні 49 копійок з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4995 гривень 19 копійки; заборгованість за відсотками у розмірі 28438 гривень 61 копійок; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 гривень 00 копійок; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1671 гривень 69 копійок, стягнення здійснюється за період з 04 вересня 2007 року по 31 травня 2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису складють у сумі 1800 гривень 00 копійок.
24 жовтня 2018 року державним виконавцем Суворовського районного відділу державної державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Воропай В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57499253.
10.12.2019 року старшим державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби в м. Херсоні ГТУЮ у Херсонській області Воропай В.В. виконавчий напис №9640, виданий 04.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського МНО Завалієвим А.А., про стягнення з Шахова заборгованості у розмірі 35605,49 грн на користь АТР КБ «Приватбанк», а також витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн, повернуто стягувачу, на підставі ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Статтями 15,16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно дост.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієїстатті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом Порядок).
Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.
Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Згідност. 46 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчинює нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2статті 87 Закону України "Про нотаріат").
Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р.
Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчих написів подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Отже, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.
На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію виловив Верховний суд України в постанові від 20.05.2015 року ( справа №6-158цс15).
Крім того,виконавчий напис вчинено 04.10.2017 року на простому кредитному договорі, який не посвідчено нотаріально.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.
Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».
Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказано, що: «оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.
Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували вищенаведене представником відповідача суду не надано.
У порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», якою визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема нотаріус при вчиненні виконавчого напису № 9640 від 04.10.2017 року не переконався у безспірності заборгованості.
Суд вважає, що при оформленні виконавчого напису, АТ «Приватбанк» не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення оскаржуваного виконавчого напису.
Таким чином, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису щодо вимоги про усунення порушення є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Разом із цим, АТ КБ «Приватбанк» подав до суду відзив на позовну заяву, в якій в тому числі порушив питання про застосування наслідків спливу позовної давності, вказуючи на те, що звертаючись до суду із позовом 26.09.2025 року позивачем пропущено строк на звернення з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який на думку сторони відповідача сплив 04.09.2025 року.
Щодо строків позовної давності, про які вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За правилами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.
Надалі постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651.
Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України ,Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та тривав на час звернення товариства до суду з позовом (січень 2024 року).
Тобто, виходячи з вищенаведених положень матеріального закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.
Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також до закінчення воєнного стану.
Вирішуючи спір, суд враховує те, що 25.09.2025 року позивачу стало відомо щодо вчинення оскаржуваного виконавчого напису, наведені положення ЦК України щодо продовження строків позовної давності під час карантину та воєнного стану, а тому дійшов висновку, що строки позовної давності для звернення ОСОБА_1 із позовоними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню № 9640 від 04.10.2017 року не сплили.
За таких обставин, враховуючи те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а отже суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 141, 142, 247, 263-265, 268, 355 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Приватбанк”, третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню– задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9640, вчинений 04.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 35605,49 грн та витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22.05.2026 року

Суддя	С. І. Майдан