Головуючий І інстанції: Панов М.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 р. 	Справа № 520/23103/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Мінаєвої К.В. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/23103/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі ГУПФУ в Херсонській області, відповідач, апелянт), у якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 203950012724 від 25 липня 2025 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 04.12.1995 по 03.08.2016;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 02 травня 2025 року та провести відповідні виплати.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 203950012724 від 25 липня 2025 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.07.2025 про призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 04.12.1995 по 03.08.2016.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (ЄДРПОУ 21295057).
ГУПФУ в Херсонській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідки від 27.06.2025 N° 03-17/490 виданої КП "Харківський метрополітен", оскільки довідка не відповідає встановленому зразку, а саме: відсутня інформація періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, також відсутній підпис керівника підприємства, що не відповідає вимогам додатку 5 та пункту 20 Порядку N° 637. Крім того, зазначає, що позивач при зверненні до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах не надав уточнюючу довідку про підтвердження зайнятості на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, що також передбачено пунктом 20 Порядку N° 637. Таким чином вказазує, що період роботи з 04.12.1995 по 03.08.2016 неможливо облікувати як пільговий стаж позивача за Списком № 1, оскільки відсутнє документальне підтвердження зайнятості на роботах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до вимог пункту 20 Порядку N° 637 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону N° 1058. Отже вважає, що оскільки у відповідності до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону N° 1058 позивачем не доведений факт виконання робіт, що містяться у Списках N°1, апелянтом правомірно ОСОБА_1 до такого стажу не зараховано вищевказаний спірний період. Також наголошує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області є органом Пенсійного фонду, який на виконання принципу екстериторіальності, тільки приймав рішення відносно заяви Позивача від 18.07.2025. Отже, відсутні правові підстави для покладання зобов`язань щодо зарахування пільгового стажу роботи та призначення пенсії позивачу.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, стверджував, що за приписами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Поядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 ( уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці. Таким чином вважає, що вимога пенсійного органу надати уточнюючі довідки за умови наявності у трудовій книжці відомостей про зайнятість позивача є протиправною.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 04.12.1995 по 03.08.2016 працював на посаді машиніста електропоїзда метрополітену Комунального підприємства “Харківський метрополітен”, що підтверджується записами його трудової книжки.
01.05.2025 позивач досяг віку 50 років.
18.07.2025 після досягнення пенсійного віку 50 років, позивач через веб-портал Пенсійного фонду України звернувся за призначенням йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Разом із заявою про призначення пенсії позивач також надав пенсійному органу, зокрема, наступні документи: паспорт громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудову книжку, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 2000 року, заяву про призначення пенсії у довільній формі, у якій позивач роз`яснив відповідачу своє право на отримання відповідного виду пенсії, довідку КП “Харківський метрополітен” № 03-17/490 від 27.06.2025 щодо посад, які обіймав позивач, довідку КП “Харківський метрополітен” № 338/23.01-07 від 11.06.2025 щодо відсутності наказів про встановлення позивачу неповного робочого дня за період з 04.12.1995 по 03.08.2016, довідку про перейменування КП “Харківський метрополітен”, наказ про атестацію робочих місць КП “Харківський метрополітен” від 24 листопада 1994 року, наказ про атестацію робочих місць КП “Харківський метрополітен” від 09 квітня 1997 року, наказ про атестацію робочих місць КП “Харківський метрополітен” від 07 грудня 1999 року, карту умов праці посади машиністу електропоїзда КП “Харківський метрополітен” станом на 1994 рік, карту умов праці посади машиністу електропоїзда КП “Харківський метрополітен” станом на 1999 рік, карту умов праці посади машиністу електропоїзда КП “Харківський метрополітен” станом на 2003 рік, карту умов праці посади машиністу електропоїзда КП “Харківський метрополітен” станом на 2008 рік.
Заяву позивача за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 203950012724 від 25 липня 2025 року, обґрунтоване наступним: “... Страховий стаж особи: 32 роки 1 місяць 14 днів. Пільговий стаж: відсутній. Результати розгляду документів доданих до заяви: до пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідки від 27.06.2025 № 03-17/490 виданої КП “Харківський метрополітен”, оскільки довідка не відповідає встановленому зразку, а саме: відсутня інформація періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, також відсутній підпис керівника підприємства, що не відповідає вимогам додатку 5 та пункту 20 Порядку № 637...”
Таким чином, підставою для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії став недостатній пільговий стаж.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії та необхідності зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, зарахувавши спірний період роботи до пільгового стажу.
Висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів Україну, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 року №773 внесено зміни і доповнення до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких: право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме підпункт "а" підрозділу 1 розділу XXI «Транспорт" після позиції 1200100а-12180 доповнено позицією 1200100а-14409 такого змісту: 200100а-14409 Машиністи електропоїздів метрополітену".
Постановою Кабінету Міністрів №36 від 16.01.2003 (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2006 року №276) затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно позиції 21.1а підрозділу 1 розділу XII «Транспортні послуги» зазначеного списку право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 мають машиністи електропоїздів (метрополітену).
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом №383 від 18 листопада 2005 року Міністерства праці соціальної політики України при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах посовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу заховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.
Міністерство праці та соціальної політики України листом від 24.04.2004 №03-1626-010-6 роз`яснило, що машиністам електропоїздів метрополітену, професії яких були передбачені в Списках № 1 і №2 виробництв, робіт і професій, посад і показників, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 11.03.1994 №162, і які набули певний пільговий стаж введення в дію постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, якою були затверджені нові Списки № 1 і № 2, право на пенсію за віком на пільгових умовах визначається відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Матеріалами справи встановлено, що згідно з записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 №№ 15-20, з 04.12.1995 по 03.08.2016, позивач працював на посаді, передбаченій Списком № 1 – машиніста електропоїзда метрополітену.
Дані обставини додатково підтверджуються довідкою Комунального підприємства “Харківський метрополітен” № 03-17/490 від 27.06.2025.
Окрім того, як вбачається зі змісту довідки Комунального підприємства “Харківський метрополітен” № 338/23.01-07 від 11.06.2025, накази про встановлення позивачу неповного робочого дня відсутні, що підтверджує факт зайнятості позивача протягом повного робочого дня.
Таким чином, із наданих позивачем документів можна встановити, що з 04.12.1995 по 03.08.2016 позивач був зайнятий повний робочий день на посаді машиніста електропоїзда метрополітену.
Згідно статті 62 Закону України №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж боти, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності удової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Постанова №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 20 Постанови №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Так, пунктом 3 Порядку №637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються ні, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Вказана позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 25 квітня 2019 року у справі №159/4178/16-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судовим розглядом встановлено, позивач досяг встановленого п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України №1058-ІV віку (50 років) та має пільгового стажу машиністом електропоїзду метрополітену більш як 20 років.
ОСОБА_1 надав до відповідача пакет необхідних документів, в тому числі згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 №№ 15-20, встановлено, що з 04.12.1995 по 03.08.2016, позивач працював на посаді, передбаченій Списком № 1 – машиніста електропоїзда метрополітену. Дана обставина додатково підтверджується довідкою Комунального підприємства “Харківський метрополітен” № 03-17/490 від 27.06.2025.
24 червня 2016 року прийнято постанову Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016, якою затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. 
Згідно п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992 року.
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно п. 4.2. Порядку №442 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінилися докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення.
Згідно Роз`яснень про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205, в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Виходячи з наведеного, атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 10.06.2019 у справі №559/150/17 провадження №К/9901/15392/18, вказуючи, що: «Атестація має проводитися у передбачені пунктом Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації».
Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 21.08.2018 (адміністративне провадження К/9901/20098/18, справа №352/547/16-а та постанові від 10.07.2018 (справа №227/545/17) вказуючи, що: атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Аналогічну позицію підтримує й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а. 
Судом встановлено, що первинна атестація робочого місця позивача проводилась в 1994 році, за наслідками чого видано наказ КП «ХМ» від 24.11.1994 №129 «Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену за результатами атестації робочих місць за умовами праці». 
В подальшому атестація проводилась в 1996-1997 році, за її наслідками видано наказ КП «ХМ» №51 від 09.04.1997 «Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену за результатами атестації робочих місць за умовами праці», яким внесені зміни та доповнення до наказу від 24.11.1994 №129.
В подальшому повторна атестація робочих місць проводилась в 1999 році, за її наслідками видано наказ КП «ХМ» №214 від 07.12.1999 «Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену за результатами атестації робочих місць, проведеної в 1999 році».
Крім того, КП «ХМ» зверталось до Міністерства Праці та соціальної політики за роз`ясненням щодо можливості призначення пенсії за віком машиністам електропоїздів (метрополітену).
Листом від 12.03.2011 №25/010/82-11 Міністерство праці та соціальної політики України надало відповідь, у якій посилається на підрозділ І розділу XXI «Транспорті послуги», де позиція 21.1 а - машиністи електропоїздів (метрополітену) внесені до Списку №1.
Також під час розгляду справи судом встановлено, що при розгляді наданого позивачем пакету документів та прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії, відповідачем не дотримано п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), відповідно до якого орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідачем не було здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, картки умов праці, відомостей про те чи змінювався характер роботи з часу останньої атестації, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.
Крім того на підставі попередньо проведених атестацій та досліджень умов праці по теперішній час позивач отримує доплату до тарифних ставок або посадових окладів та додаткову відпустку за роботу в особливо шкідливих умовах праці, що дають право на призначення пенсії за Списком №1.
Враховуючи вищевикладене, позивач у спірний період працював в особливо шкідливих умовах праці, повний робочий день, за професією машиніста електропоїзда (метрополітену), яка надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та отримував надбавку за шкідливі умови праці.
Згідно карток умов праці станом на 09.06.2008 робоче місце позивача відноситься до Списку №1, характері виконуваних робіт не змінювався.
Як вже раніше зазначалось, останньою належно проведеною атестації КП «ХМ» є атестація проведена в 1999 році.
Листом від 09.02.2018 №12.-12-11/02.01-12/1391 Головне управління Держпраці у Харківській області повідомляє, що згідно з Положенням про Головне управління Держпраці у Харківській області управління відповідно до покладених на нього завдань, здійснює контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Однак, на сьогодні відсутній нормативно-правовий акт, який би регулював порядок оцінювання якості проведення атестації, тобто відсутній фактичний механізм реалізації зазначеного повноваження.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Будченко проти України» (заява №38677/06) зазначив (п.п. 38-40) про те, що відсутність механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право особи за ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Оскільки відповідно до Порядку обов`язок проведення атестації робочих місць та відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладено на керівників підприємств, тому несвоєчасне проведення такої атестації роботодавцем у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах.
За приписами ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 203950012724 від 25 липня 2025 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 та наявності підстав для його скасування.
Отже, враховуючи межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, беручи до уваги обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 04.12.1995 по 03.08.2016.
При цьому, частиною 1 статті 44 Закону №1058-ІV передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, рішенням якого відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Таким чином, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом в постанові від 08.02.2024 по справі №500/1216/23 (провадження №К/990/37966/23).
Таким чином, враховуючи, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належним чином правомірності своїх дій у спірних відносинах, колегія суддів зазначає про обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі “Серявін та інші проти України” зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі “Трофимчук проти України” ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 по справі № 520/23103/25 залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	К.В. Мінаєва   І.М. Ральченко