ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
28.04.2026р. Справа №905/74/26  
Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Сухіна В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРБУД СВ ІНВЕСТ»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області
про визнання припиненими трудових відносин

Представники сторін участь у судовому засіданні не приймали

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_2 , звернувся до Господарського суду Донецької області через підсистему «Електронний суд» з позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» про визнання припиненими трудових відносин.
Ухвалою від 04.02.2026 Господарський суд Донецької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №905/74/26; розгляд справи вирішив здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання на 10.03.2026 об 11:15.
16.02.2026 до суду надійшло клопотання позивача про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача — Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області (код ЄДРПОУ 44278614) в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців.
09.03.2026 до суду надійшло надійшла заява представника позивача, у якій останній просить суд провести підготовче засідання та подальший розгляд цієї справи без участі позивача та його представника, адвоката Яковенко К.О. Позовні вимоги сторона позивача підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.03.2026 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача: Слов`янську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців; відкладено підготовче засідання на 31.03.2026 року об 11:50 год.
24.03.2026 до Господарського суду Донецької області від третьої особи — Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області (в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) — надійшла заява (в порядку ст. 196 ГПК України), у якій остання просить здійснювати розгляд справи за відсутності її представника за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи за наявними в матеріалах справи доказами.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 31.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи на 28.04.2026 о 12:20 год.
Представники сторін участь в засіданні суду 28.04.2026 не приймали. На підставі п. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України суд оголошує про проведення судового засідання без фіксування судового процесу технічними засобами.
Від представника позивача до суду надходила заява, у якій останній просив проводити підготовче засідання та подальший розгляд справи без участі позивача та його представника. Явка сторін у засідання обов`язковою не визнавалась.
Відзив від відповідача станом на 28.04.2026 до суду не надходив.
Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.
Відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.
Попри вказані вимоги закону, у відповідача відсутній зареєстрований електронний кабінет.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою відповідача є: вул. Ставропільська, буд.18., м. Слов`янськ, Донецька обл., 84108.
Судом були вчинені всі належні дії для своєчасного повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Ухвали суду були надіслані відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на його юридичну адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштові відправлення були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою».
Згідно з ч.3 та ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Згідно з положеннями пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки у цьому випадку отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19 та від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). 
При цьому, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно із частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Суд зазначає, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що ним було вжито всі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Зважаючи на те, що передбачені статтею 248 ГПК України строки розгляду справи закінчені, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами».
Отже, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, свої пояснення стосовно позову до суду не подав. Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.
Згідно із частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:
05 квітня 2019 року ОСОБА_2 (далі – позивач) був призначений на посаду директора (далі – керівник) Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 41984654, юридична адреса: Донецька область, місто Слов`янськ, вулиця Ставропільська, будинок 18) (далі – Товариство, відповідач) протоколом Загальних зборів учасників Товариства №3 від 03 квітня 2019 року та наказом Товариства №3-к від 04 квітня 2019 року, про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі – ЄДР) та до трудової книжки позивача (копії ІД-картки позивача, трудової книжки позивача, протоколу, наказу, виписки з ЄДР Товариства долучаються).
Трудовий договір (контракт) в порядку, передбаченому ч. 12 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», між позивачем на посаді керівника Товариства та роботодавцем не укладався.
Трудова діяльність позивача на посаді керівника Товариства у вказаний в позові період часу підтверджується відомостями у довідці форми ОК-7, сформованої ОСОБА_2 через застосунок ДІЯ на підставі даних персоніфікованого обліку страхового стажу, інформаційно-облікової системи Пенсійного фонду України, де останнім місяцем виплати доходу позивачу у Товаристві значиться листопад 2021 року.
Засновниками (учасниками) Товариства є:
ОСОБА_3 , громадянство: Україна, місцезнаходження: АДРЕСА_1 . Тип бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив, відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу – 50%;
ОСОБА_2 , громадянство: Україна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 . Тип бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив, відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу – 50%., що підтверджується відомостями щодо Товариства в ЄДР (копія витягу з ЄДР долучається).
Згідно доводів Позивача, з 01.03.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ господарська діяльність Товариства не здійснюється, кошти на рахунках відсутні, заробітна плата позивачу не нараховується та не виплачується. Наймані працівники відсутні, у зв`язку з чим позивач втратив зацікавленість у перебуванні на посаді керівника ТОВ «УКРБУД СВ ІНВЕСТ».
У липні 2022 року позивач повідомив засновника ОСОБА_3 про намір звільнитися та необхідність скликання загальних зборів. Незважаючи на попередню згоду засновника, загальні збори протягом тривалого часу не були скликані.
У 2025 році позивач отримав пропозицію працевлаштування директором на іншому підприємстві, однак призначення стало неможливим через наявність у ЄДР запису про нього як керівника Товариства.
З метою реалізації свого права на звільнення позивач 09.10.2025, відповідно до Закону №2275-VIII та Статуту Товариства, направив засновникам повідомлення про скликання загальних зборів на 14.11.2025 та заяву про звільнення з 17.11.2025 за ч.1 ст.38 КЗпП України.
Загальні збори 14.11.2025 не відбулися через неявку засновника ОСОБА_3 , який володіє 50% голосів, що унеможливило прийняття рішення відповідно до Статуту.
Таким чином, бездіяльність засновника фактично позбавляє позивача можливості припинити трудові відносини та порушує його трудові права.
Вважаючи порушеним своє право, ОСОБА_2 керуючись ст. 43 Конституції України, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом у якому просить:
Визнати припиненими трудові відносити між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 41984654) у зв`язку із звільненням з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» за власним бажанням в порядку частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України з дати набрання рішення законної сили.
Зобов`язати державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 41984654) у зв`язку з його звільненням з займаної посади шляхом проведення реєстраційної дії на підставі рішення суду.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституції України, КЗпП України, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» №2275-VIII (далі – Закон №2275-VIII) та приписами Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ».
Предметом даного спору є вимога про припинення трудових відносин між ОСОБА_2 та ТОВ «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» у зв`язку зі звільненням позивача з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, а також про зобов`язання державного реєстратора виключити з Єдиного державного реєстру запис про позивача як керівника Товариства на підставі рішення суду.
Зі змісту приписів ст.ст.15,16 ЦК та ст.ст.4,5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) випливає, що задоволення позовної вимоги узалежнюється від доведення Позивачем (ст.ст. 13, 74 ГПК) та встановлення судом такої сукупності обов`язкових елементів: 
наявність та приналежність позивачеві захищуваного суб`єктивного права (легітимного інтересу) (а) 
порушення (невизнання або оспорювання) такого права чи інтересу з боку визначеного Відповідача (б) 
та належність і ефективність обраного способу судового захисту (в). 
Недоведеність або відсутність будь-якого з вказаних елементів зумовлює відмову у задоволені позову.
Щодо наявність та приналежність позивачеві захищуваного суб`єктивного права.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Згідно з ч. 5 ст. 22 КЗпП України, будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Частина 1 ст. 38 КЗпП України визначає, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні.
Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Порядок управління Товариством, скликання та проведення загальних зборів встановлений Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» №2275-VIII (далі – Закон №2275-VIII) та приписами Статуту Товариства, зокрема:
Статтею 28 Закону №2275-VIII та пунктом 12.1 Статуту Товариства визначено, що органами Товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган (директор).
Статтею 29 Закону №2275-VIII та пунктом 12.2.1 Статуту Товариства встановлено, що загальні збори учасників є вищим органом Товариства.
Частиною 2 статті 30 Закону №2275-VIII та підпунктом 12.3.2.6 пункту 12.3.2 Статуту Товариства до компетенції загальних зборів учасників віднесено обрання одноосібного виконавчого органу Товариства (директора).
Частинами 1, 4 статті 39 Закону №2275-VIII передбачено, що Виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.
Пунктом 13.10.1 Статуту Товариства визначено, що директор є одноосібним виконавчим органом Товариства та здійснює управління його поточною діяльністю.
Частинами 1– 6 статті 32 Закону №2275-VIII та підпунктами 13.5.1– 13.5.5 пункту 13.5, пунктом 13.4.1.1 Статуту Товариства встановлено, що загальні збори учасників скликаються директором Товариства, у тому числі з власної ініціативи, шляхом направлення кожному учаснику письмового повідомлення не пізніше ніж за 30 днів до дати їх проведення із зазначенням дати, часу, місця та порядку денного, яке надсилається поштовим відправленням з описом вкладення.
У судовому засіданні встановлено, що 05 квітня 2019 року ОСОБА_2 (далі – позивач) був призначений на посаду директора (далі – керівник) Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 41984654, юридична адреса: Донецька область, місто Слов`янськ, вулиця Ставропільська, будинок 18) (далі – Товариство, відповідач) протоколом Загальних зборів учасників Товариства №3 від 03 квітня 2019 року та наказом Товариства №3-к від 04 квітня 2019 року, про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі – ЄДР) та до трудової книжки позивача.
Статут ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» затверджений Загальними зборами учасників протокол № 3 від 03 квітня 2019 рок.
Засновниками (учасниками) Товариства є:
ОСОБА_3 , громадянство: Україна, місцезнаходження: АДРЕСА_1 . Тип бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив, відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу – 50%;
ОСОБА_2 , громадянство: Україна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 . Тип бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив, відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу – 50%., що підтверджується відомостями щодо Товариства в ЄДР.
Трудовий договір (контракт) в порядку, передбаченому ч. 12 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», між позивачем на посаді керівника Товариства та роботодавцем не укладався.
Трудова діяльність позивача на посаді керівника Товариства у вказаний в позові період часу підтверджується відомостями у довідці форми ОК-7, сформованої ОСОБА_2 через застосунок ДІЯ на підставі даних персоніфікованого обліку страхового стажу, інформаційно-облікової системи Пенсійного фонду України, де останнім місяцем виплати доходу позивачу у Товаристві значиться листопад 2021 року.
Щодо порушення права Позивача з боку визначеного Відповідача
З 01.03.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ господарська діяльність Товариства не здійснюється, кошти на рахунках відсутні, заробітна плата позивачу не нараховується та не виплачується. Наймані працівники відсутні, у зв`язку з чим позивач втратив зацікавленість у перебуванні на посаді керівника ТОВ «УКРБУД СВ ІНВЕСТ».
У липні 2022 року позивач повідомив засновника ОСОБА_3 про намір звільнитися та необхідність скликання загальних зборів. Незважаючи на попередню згоду засновника, загальні збори протягом тривалого часу не були скликані.
У 2025 році позивач отримав пропозицію працевлаштування директором на іншому підприємстві, однак призначення стало неможливим через наявність у ЄДР запису про нього як керівника Товариства.
З метою реалізації свого права на звільнення позивач 09.10.2025, відповідно до Закону №2275-VIII та Статуту Товариства, направив засновникам повідомлення про скликання загальних зборів на 14.11.2025 та заяву про звільнення з 17.11.2025 за ч.1 ст.38 КЗпП України.
Загальні збори 14.11.2025 не відбулися через неявку засновника ОСОБА_3 , який володіє 50% голосів, що унеможливило прийняття рішення відповідно до Статуту.
Таким чином, бездіяльність засновника фактично позбавляє позивача можливості припинити трудові відносини та порушує його трудові права.
Наведені у позові обставини свідчать, що, хоча фактично трудові відносини між Товариством та позивачем припинені, він позбавлений можливості звільнитися з посади директора Товариства та забезпечити належне оформлення відповідних змін у ЄДР. Всі процедурні можливості реалізувати право на припинення трудових відносин вичерпані, а єдиною підставою для внесення змін до реєстру є рішення загальних зборів учасників Товариства (п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).
Особливість звільнення директора Товариства з обмеженою відповідальністю полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. 
У випадку відсутності рішення скликаних загальних зборів учасників товариства про звільнення директора, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення цих зборів, директор має право звернутися до суду з вимогою про припинення його повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №448/363/22, Постанова Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 
Позивач наразі не володіє жодною інформацією про дійсні контактні дані або місцезнаходження другого засновника ОСОБА_3 , через що проведення загальних зборів учасників у подальшому неможливе. Відтак, ця обставина є перешкодою для прямого та законного звільнення позивача з посади керівника Товариства.
Вище зазначені факти мають для позивача виключне значення для захисту його прав та інтересів, створення умов здійснення особистого немайнового права, що забезпечує право на вибір занять, право на працевлаштування у іншого роботодавця.
Наведені у позові обставини підтверджують дотримання позивачем вимог закону щодо реалізації права на припинення трудових відносин із Товариством за власним бажанням. Водночас неприйняття загальними зборами учасників рішення про звільнення позивача з посади керівника Товариства є прямим порушенням його права на припинення трудових відносин.
Позивач намагався реалізувати своє право на припинення трудових відносин, дотримуючись вимог КЗпП України та Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» щодо порядку звільнення з ініціативи працівника. Втім, унаслідок бездіяльності другого засновника Товариства він не має можливості припинити трудові відносини та повною мірою реалізувати своє право на працю.
Дослідивши наявні у матеріалах справи наявні докази докази та обставини справи, дійшов висновку, що вимога про визнання припиненими трудових відносин між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 41984654) у зв`язку зі звільненням з посади директора Товариства за власним бажанням у порядку частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України з дати набрання рішення законної сили є правомірною та обґрунтованою.
Щодо належності і ефективності обраного способу судового захисту 
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.
Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Згідно з п.13 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до Єдиного державного реєстру підлягають внесенню відомості про юридичну особу, зокрема відомості про керівника юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо, зокрема, зобов`язання вчинення реєстраційних дій.
Суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини).
Тобто, законодавством передбачено можливість здійснення реєстраційних дій суб`єктом реєстрації на підставі рішення суду.
У матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до державного реєстратора з проханням вчинити відповідні реєстраційні дії. Водночас господарський суд звертає увагу, що лише на підставі такого рішення суду, яким визнано припиненими трудові відносини, у позивача виникає право на внесення відповідних змін до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо директора Товариства.
Господарський суд у даному випадку враховує приписи п. 8 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», відповідно до яких заявником може бути позивач або уповноважена ним особа - у разі подання судового рішення, що набрало законної сили та має наслідком зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або про заборону вчинення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі.
Тобто, не є обов`язковою попереднє звернення до суб`єкта реєстраційних дій із відповідною заявою до подачі позову, оскільки такий заявник може безпосередньо подати судове рішення, наслідком якого є внесення змін в Єдиному державному реєстрі.
Більше того, господарський суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18, в якій зазначено про те, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ.
А тому, задоволення вимоги про виключення з ЄДРПОУ запису про директора є такими, що відповідають завданням судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішені справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.
Тому, оскільки судом було задоволено позовну вимогу про визнання припиненим трудових відносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ», господарський суд дійшов до висновку про ефективність та таким, що повністю поновить порушенні права позивача, задоволення позовної вимоги про зобов`язання реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ».
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на ТОВ«УКРБУД СВ ІНВЕСТ».

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги - задовольнити повністю.
Визнати припиненими трудові відносити між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 41984654) у зв`язку із звільненням з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» за власним бажанням в порядку частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України з дати набрання рішення законної сили.
Зобов`язати державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД СВ ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 41984654) у зв`язку з його звільненням з займаної посади шляхом проведення реєстраційної дії на підставі рішення суду.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
У судовому засіданні 28.04.2026 оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 29.04.2026.

Суддя Е.В. Зекунов