Справа №638/6426/26
Провадження № 1-кп/638/1534/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року          м.Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків кримінальне провадження № 12026221200000220 від 30.01.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, розлучений, неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 25.01.2026 приблизно о 11 год. 25 хв., знаходячись за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, буд. 33-А, а саме у приміщенні супермаркету «Класс», спільно з потерпілим ОСОБА_4 , здійснював зняття грошових коштів через банкомат АТ КБ «ПриватБанк» з використанням банківської платіжної картки, відкритої до рахунку НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_4 , та яка, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», статей 1 та 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» та ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відповідає визначенню поняття «офіційний документ» та є його різновидом, реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення вказаної банківської картки діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, скориставшись неуважністю потерпілого, незаконно викрав вказану банківську платіжну картку, яка надала доступ до банківського рахунку, на якому знаходились грошові кошти, що належать потерпілому ОСОБА_4 .
Крім того, 25.01.2026 о 11 год. 48 хв. у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, що належать потерпілому ОСОБА_4 , реалізовуючи який, утримуючи при собі раніше викрадену банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк», яка належать потерпілому ОСОБА_4 , прослідував до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», який розташовувався у приміщенні супермаркету «Класс», за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, буд. 33-А, діючи умисно у період дії воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк» та використовуючи банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» рахунок НОМЕР_1 , що належать потерпілому ОСОБА_4 , здійснив зняття грошових коштів у сумі 20 000 грн.
25.01.2026 у період часу з 13 год. 19 хв. по 13 год. 24 хв. ОСОБА_5 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, буд. 34-Б, підійшов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк» та використовуючи раніше викрадену банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» рахунок НОМЕР_1 , що належать потерпілому ОСОБА_4 , здійснив зняття грошових коштів на загальну суму 15 000 грн.
25.01.2026 о 14 год. 35 хв. ОСОБА_5 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, перебуваючи за адресою: м. Харків, просп. Науки, буд. 38, підійшов до банкомату АТ КБ «Приват Банк» та використовуючи раніше викрадену банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» рахунок НОМЕР_1 , що належать потерпілому ОСОБА_4 , здійснив зняття грошових коштів у сумі 5 000 грн.
ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 40 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень так, як вони викладені вище, у вчиненому щиро розкаявся, поданий потерпілим цивільний позов визнав у повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_4 надав суду пояснення, які відповідають встановленим в ході судового розгляду обставинам, поданий ним цивільний позов підтримав, просив його задовольнити та стягнути з обвинуваченого суму завданої шкоди у розмірі 40000 грн.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини обвинувачення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою провів судовий розгляд даної справи, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо всіх її обставин, які ніким не оспорюються.
За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена повністю, і кваліфікує його дії за:
- ч. 1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів;
- ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого, судом встановлено, що він має середньо-спеціальну освіту, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд вбачає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.
При призначенні покарання суд виходить із положень ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, а за ч. 4 т. 185 КК України у виді позбавлення волі, призначивши остаточне покарання із застосуванням ст. 70 КК України.
За змістом ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання щодо можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без реального відбування покарання, суд враховує дані про його особу, позицію обвинуваченого щодо вчинених кримінальних правопорушень, який засудив свої дії, щиро розкаявся, висловив намір відшкодувати потерпілому завдану шкоду, що на переконання суду, обумовлює можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому суд звільняє його від відбування покарання з випробуванням.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Потерпілим ОСОБА_4 поданий цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду, завдану вчиненням щодо нього кримінальних правопорушень, у розмірі 40000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов визнав у повному обсязі.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 128, 368, 370, 374, 376, 377, 394, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 4 ст. 185 УУ України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим у той же термін з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя                           ОСОБА_1