ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026 м.Дніпро Справа № 908/3713/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді ОСОБА_1 (доповідач), 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
секретар судового засідання: ОСОБА_4 
представники учасників провадження:
від скаржника: не з`явився 
від кредитора: не з`явився
від боржника: не з`явився
розглянув матеріали апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.03.2026 (повна ухвала складена 02.03.2026) 
у справі про банкрутство № 908/3713/25
Кредитор – Товариство з обмеженою відповідальністю “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ”, м. Дніпро
Банкрут – Товариство з обмеженою відповідальністю “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”, м. Запоріжжя 
Ліквідатор – ОСОБА_5 , свідоцтво №1176 від 17.04.2013, м. Запоріжжя

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст справи
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.12.2025. відкрито провадження у справі №908/3713/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”. Визнані грошові вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” до боржника на суму 30280, 00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 2 600 563,17 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5 , свідоцтво №1176 від 17.04.2013. Зобов`язано розпорядника майна у строк до 03.02.2026. надати господарському суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів, письмовий звіт про надіслання всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами в порядку ч. 5 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, скласти реєстр вимог кредиторів та подати господарському суду реєстр вимог кредиторів до 03.02.2026. Попереднє засідання суду призначено на 03.02.2026. о/об 10-40.
Постановою господарського суду Запорізької області від 19.02.2026. Товариство з обмеженою відповідальністю “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5 .
До господарського суду надійшла заява ІНФОРМАЦІЯ_1 про витребування у керівника боржника ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” – ОСОБА_6 оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів.
Подана заява обґрунтована такими обставинами:
Стаття 78 ПК України визначає порядок та підстави проведення документальних позапланових перевірок. Відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 та пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами) ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” для проведення позапланової документальної перевірки за період діяльності з 01.07.2019 по 05.02.2026 з метою дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.07.2019 по 05.02.2026 було направлено запити керівнику та розпоряднику майна ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” від 29.01.2026 №3816/6/08- 01-07-06-04 та №3815/6/08-01-07-06-04 "Про надання документів фінансово-господарської діяльності". Відповідь не надходила.
Відповідно підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, п.п.69.22, п.п.69.351 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового Кодексу України, згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.01.2026 року №83-п, з 30.01.2026 року необхідно було розпочати документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”.
За результатами виходу встановлено відсутність підприємства та його посадових осіб за місцезнаходженням платника податку.
У зв`язку з чим, було складено Акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю підприємства (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників за податковою адресою від 30.01.2026 №325/08-01-07-06/43073145.
Вищевикладене не дає можливості встановити повну схему фінансово-господарських відносин та повноту нарахування і сплати податкових зобов`язань на кожній ланці ланцюга проходження товарно-матеріальних цінностей (робіт тощо).
Отже, ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” не надано документів та не забезпечено проведення контролюючим органом податкової перевірки, проведення якої передбачене ст. 78.1.7 Податкового кодексу України.
У зв`язку з відсутністю підприємства за юридичною адресою та неможливістю проведення позапланової документальної перевірки передбаченої ПК України, відсутність первинних документів та наявність сумнівів у реальності кредиторських вимог, з метою сприянню у здійсненні аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючись п. 20.1.38 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України звернулося до суду з заявою про витребування оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.03.2026 у задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про витребування у керівника боржника оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у справі про банкрутство №908/3713/25 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з ухвалою суду, через систему “Електронний суд” ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулось до ІНФОРМАЦІЯ_5 з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.03.2026 та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована низкою правових та фактичних аргументів, що стосуються неможливості виконання податковим органом своїх функцій через відсутність доступу до документів боржника.
Скаржник наголошує, що не мав можливості провести перевірку через відсутність підприємства та його посадових осіб за податковою адресою.
Було складено Акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням.
Запит контролюючого органу про надання документів фінансово-господарської діяльності, надісланий на адресу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », залишився без відповіді.
Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 мала достатньо часу для проведення перевірки, оскільки саме відсутність боржника та його документів завадила реалізації цього права.
Суд не врахував положення пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, згідно з яким порушення справи про банкрутство є прямою підставою для проведення документальної позапланової перевірки.
Відмова у витребуванні документів фактично обмежує право податкового органу на формування обґрунтованих грошових вимог до боржника та набуття статусу кредитора.
Скаржник посилається на пп. 20.1.38 п. 20.1 ст. 20 ПК України, який надає контролюючим органам право звертатися до суду із заявою про вилучення оригіналів первинних документів у визначених законом випадках.
Згідно зі ст. 111 Цивільного кодексу України та ст. 67 КУзПБ, ліквідатор (або ліквідаційна комісія) зобов`язаний забезпечити надання документів податковим органам для проведення перевірок та визначення заборгованості.
Апелянт підкреслює, що процедура банкрутства переслідує не лише приватний, а й публічний інтерес, який полягає у недопущенні фіктивного банкрутства та забезпеченні надходжень до бюджету.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що без доступу до первинної документації боржника податковий орган позбавлений можливості виконати свій державний обов`язок щодо контролю за повнотою сплати податків та захисту економічних інтересів держави в межах справи про банкрутство.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи
Сторони не скористались своїм процесуальним правом на подання заяв по суті.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – ОСОБА_1 (доповідач), суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.03.2026 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.03.2026 у справі № 908/3713/25 залишено без руху. Зазначено, що апелянт протягом 10 днів з дня отримання ухвали має усунути недоліки апеляційної скарги, а саме:
- надати докази направлення скарги і доданих до неї документів Товариству з обмеженою відповідальністю “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ”;
- надати докази сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
26.03.2026 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 23.03.2026 надійшла заяву про усунення недоліків з доказами направлення скарги і доданих до неї документів Товариству з обмеженою відповідальністю “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” та доказами сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.03.2026 у справі № 908/3713/25. Призначено судове засідання на 05.05.2026. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи (оскарження) № 908/3713/25, необхідні для розгляду апеляційної скарги.
20.04.2026 матеріали оскарження справи №908/3713/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.
У судове засідання 05.05.2026 представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
05.05.2026 в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_5 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та мотиви судового рішення
Скаржником для проведення позапланової документальної перевірки боржника за період діяльності з 01.07.2019 по 05.02.2026 було направлено запити керівнику та розпоряднику майна ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” від 29.01.2026 №3816/6/08- 01-07-06-04 та №3815/6/08-01-07-06-04 "Про надання документів фінансово-господарської діяльності". Відповідь на ці запити не надходила.
Згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.01.2026 року №83-п, з 30.01.2026 року необхідно було розпочати документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”.
За результатами виходу встановлено відсутність підприємства та його посадових осіб за місцезнаходженням платника податку.
У зв`язку з чим, було складено Акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю підприємства (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників за податковою адресою від 30.01.2026 №325/08-01-07-06/43073145.
Мотиви ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.03.2026 у справі № 908/3713/25, якою було відмовлено у витребуванні документів у боржника на запит податкового органу, ґрунтуються на таких правових позиціях.
Податковий орган не надав доказів того, що наказ про проведення перевірки був вручений або надісланий керівнику ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як того вимагають ст. 42 та 81 Податкового кодексу України (ПКУ).
Суд зазначив, що висновок про неможливість перевірки був зроблений лише після одного виходу за адресою боржника. Акт не містив інформації про повторні спроби виходу в інший робочий час, а відсутність посадових осіб за адресою не звільняє ІНФОРМАЦІЯ_1 від обов`язку надіслати повідомлення поштою.
На момент подання заяви до суду (10.02.2026) термін проведення перевірки (5 робочих днів), визначений наказом ДПС, уже минув.
Згідно зі ст. 85 ПКУ, посадові особи контролюючого органу під час перевірок мають право отримувати від платника податків саме завірені копії документів, а не їх оригінали.
Стаття 85.5 ПКУ прямо забороняє вилучення оригіналів первинних документів, за винятком випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством. Оскільки доказів наявності відповідного кримінального провадження надано не було, вимога про витребування оригіналів є безпідставною.
Суд наголосив, що норми ПКУ не наділяють контролюючий орган правом звертатися до суду з клопотанням про зобов`язання платника надати документи для перевірки.
Суд вказав, що в період процедури розпорядження майном арбітражний керуючий здійснює лише нагляд і не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника, а отже, не може надати документи, які знаходяться у керівництва.
Проведення процедури банкрутства та ліквідація підприємства не залежать від факту проведення або неможливості проведення податкової перевірки. Процес банкрутства не може бути зупинений лише через те, що податковий орган не виконав свої повноваження щодо контролю.
Суд зауважив, що ПКУ (п. 44.6 ст. 44) уже передбачає правові наслідки ненадання документів: у такому разі вважається, що ці документи були відсутні у платника на час складення звітності. Це дає право податковому органу провести перевірку на підставі наявної у нього інформації та визнати задекларовані суми непідтвердженими.
На основі цих мотивів суд дійшов висновку про відсутність порушеного права податкового органу, яке б підлягало судовому захисту в такий спосіб, і відмовив у задоволенні заяви.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких мотивів.
Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби, зокрема, мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною позаплановою перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків, зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються у бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків (пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України).
Відповідно до п. 78.4. ст. 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 83-п від 29.01.2026 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”, визначено провести перевірку товариства з 30.01.2026 тривалістю 5 робочих днів, за період з 01.07.2019 по 05.02.2026 з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Між тим, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п. 78.4. ст. 78 Податкового кодексу України).
Так, відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених Податковим кодексом України, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Працівниками податкового органу за результатами виїзду за адресою боржника складено Акт №325/08-01-07-06/43073145 від 30.01.2026, зі змісту якого слідує, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 30.01.2026 здійснено вихід на податкову адресу ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” з метою проведення документальної позапланової перевірки. За результатами виходу на податкову адресу ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” встановлено відсутність посадових осіб підприємства, що унеможливлює вручення наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 83-п від 29.01.2026 та розпочати перевірку.
Відповідно до п 82.2. ст. 82 Податкового кодексу України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.
Податковий кодекс визначає строки, на які може бути продовжена перевірка. Продовження перевірки оформлюється окремим наказом, та вручається згідно зі ст. 42 Податкового кодексу України.
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.
Згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_6 № 83-п від 29.01.2026 документальна позапланова виїзна перевірка мала бути проведена з 30.01.2026 тривалістю 5 робочих днів. 
В той же час, із заявою податковий орган звернувся до суду 10.02.2025, тобто після закінчення п`ятиденного строку, встановленого для проведення позапланової документальної перевірки відповідно до наказу № 83-п від 29.01.2026.
Відповідно до п. 82.4. ст. 82 Податкового кодексу України, проведення документальної планової та позапланової перевірки платника податків, крім платника податків - суб`єкта малого підприємництва, може бути зупинено за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що оформляється наказом, копія якого не пізніше наступного робочого дня вручається платнику податків чи його уповноваженому представнику під розписку або надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк.
Проте, матеріали справи не містять документів, які б свідчили про вчинення контролюючим органом передбачених Кодексом дій для встановлення адреси боржника, належного та завчасного надіслання на його адресу наказу про проведення перевірки та проведення самої перевірки, зупинення чи продовження строку проведення перевірки. 
При цьому колегія суддів звертає увагу, що як вже було зазначено, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. 
З тексту ж Акту №325/08-01-07-06/43073143 від 30.01.2026 вбачається, що представники ІНФОРМАЦІЯ_1 з`явилися 30.01.2025 за податковою адресою ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” з метою вручення наказу на перевірку № 83-п від 29.01.2026, пред`явлення направлення на перевірку та проведення перевірки, втім вручення наказу не відбулось за відсутності посадових осіб боржника.
Колегія суддів зауважує, що висновок про неможливість проведення виїзної перевірки зроблений, у зв`язку із відсутністю посадових осіб Боржника за місцезнаходженням за результатом одного виходу представників податкової. Акт не містить інформації про повторний вихід (у інший робочий час).
Апеляційний господарський суд наголошує, що не виявлення боржника або його посадових осіб за його місцезнаходженням не звільняє контролюючий орган від обов`язку здійснення повідомлення платника податків про проведення перевірки шляхом надіслання поштою відповідного рекомендованого листа з повідомленням про вручення, а фіксація відсутності посадових осіб боржника за його податковою адресою не може свідчити про вручення наказу в розумінні пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України.
Отже, матеріали справи не містять, а заявником не надано доказів пред`явлення або надіслання боржнику наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 83-п від 29.01.2026 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”.
Відповідно до п. 85.1 ст. 85 Податкового кодексу України, забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.
Згідно ж з умовами п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, обов`язок платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, виникає після початку самої перевірки.
Пунктом 85.4. ст. 85 Податкового кодексу України, передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Згідно пункт 85.8 статті 85 ПК України Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Слід зазначити, що у поданій заяві контролюючий орган просить суд витребувати саме оригінали документів, а не їх засвідчені копії, що не передбачено вищезазначеними нормами ПК України.
Відповідно до п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акту в ньому вчиняється відповідний запис.
Складений згідно з положеннями п. 85.6 статті 85 ПК України акт ІНФОРМАЦІЯ_6 відсутній, до матеріалів справи не долучався, що свідчить про відсутність порушеного права контролюючого органу у спірних правовідносинах.
Обґрунтованість такого висновку підтверджується правовими висновками, наведеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30.05.2023 у справі № 904/5635/19(904/9817/21), у п.7.3 якої зазначається, що “…за відсутності у матеріалах справи належним чином складеного та оформленого акту, що засвідчує факт відмови Відповідача або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу, або що засвідчує факт відмови Відповідача від проведення документальної або від фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, або від допуску посадових осіб контролюючого органу, що був би складений із зазначенням переліку документів, які Відповідачу запропоновано подати, а у разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта – із вчиненням відповідного запису (пункт 85.6 статті 85 ПК України), Суд погоджується з правильним висновком апеляційного суду про відсутність порушеного права Позивача у спірних правовідносинах”.
Крім того, на час прийняття податковим органом наказу № 83-п від 29.01.2026 тривала судова процедура розпорядженням майном, що була введена на підставі ухвали суду від 18.12.2026, арбітражний керуючий ОСОБА_5 виконував повноваження розпорядника майна, а відповідно до повноважень встановлених п. 10 ст. 44 КУзПБ розпорядник майна не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника, крім випадків передбачених цим Кодексом.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, з введення процедури розпорядження майном, розпорядник майна зобов`язаний: розглядати заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника, що надійшли в установленому цим Кодексом порядку; вести реєстр вимог кредиторів; повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог; вживати заходів для захисту майна боржника; проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; скликати збори і комітет кредиторів та організовувати проведення їх засідань; надавати державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, а також здійснювати розкриття кредиторам інформації щодо фінансового стану боржника та ходу провадження у справі; не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі про банкрутство провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість; за можливості проведення санації боржника розробити план санації боржника та подати його на розгляд зборам кредиторів; виконувати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Отже, розпорядник майна здійснює лише функції нагляду за дотриманням посадовими особами боржника вимог діючого законодавства України та не має можливості надати податковому органу будь - яких документів фінансово господарської діяльності та бухгалтерського обліку.
Колегія суддів констатує, що доказів направлення ліквідатору боржника ОСОБА_5 , як керівнику підприємства після визнання ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” банрутом і відкриття ліквідаційної процедури, наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 83-п від 29.01.2026 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки матеріали справи не містять.
Верховним Судом у постанові від 12.07.2023 у справі №380/13588/23 наведені наступні правові висновки:
“У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Порядок надання платниками податків документів до податкової перевірки регламентовано статтею 85 ПК України.
З аналізу наведених положень ПК України вбачається, що, дійсно, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. У разі ненадання платником податків документів для проведення перевірки, у контролюючого органу є законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкових зобов`язань та визнати ці суми непідтвердженими документально.
Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.
Положення пункту 44.6 статті 44 ПК України вимагає наявності документів на час складення податкової звітності, встановлює правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила як виключення факту наявності документів на час складення податкової звітності. Вона є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входить в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.” 
Також суд, звертає увагу, на норми підпункту 20.1.38 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, на які посилається ІНФОРМАЦІЯ_1 в апеляційній скарзі, як на підставу для звернення з заявою про витребування у керівника боржника оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів в межах справи №908/3713/25 про банкрутство ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”.
Так, згідно з п.п. 20.1.38. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду із заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у випадках, передбачених цим Кодексом.
Проте, в силу п. 85.5. ст. 85 Податкового кодексу України, забороняється вилучення оригіналів первинних, фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів за винятком випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування кримінального провадження щодо несплати податків ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_8 ” та звернення ІНФОРМАЦІЯ_6 до господарського суду із заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів в межах цього кримінального провадження.
У постанові Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі №640/5814/21 наведені наступні правові висновки:
“У Податковому кодексі України не має визначення поняття вилучення документів правоохоронними органами.
Поряд з цим питання вилучення (виїмки) документів врегульовано положеннями Кримінально - процесуального кодексу України.
Відповідно до положень статті 160 Кримінально - процесуального кодексу України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку); тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і оригіналів або копій документів, зобов`язана залишити володільцю речей і оригіналів або копій документів опис речей і оригіналів або копій документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, суду. На вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених оригіналів документів (стаття 165 Кримінально - процесуального кодексу України).
Отже, у разі вилучення (виїмки) оригіналів або копій документів володільцю таких надається опис вилучених документів чи їх копій, а також на вимогу володільця має бути залишено копії вилучених оригіналів документів.
Факт вилучення документів відображається у протоколі слідчої дії.
З аналізу вказаних норм вбачається, що вилучення (виїмка) документів може бути проведено виключно на підставі ухвали слідчого судді, суду і таке вилучення (виїмка) має бути підтверджено документально, описом, протоколом слідчої дії, тощо.
Також частиною другою статті 93 Кримінально - процесуального кодексу України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Отже, у разі надходження запиту (вимоги) про витребування (надання) документів від правоохоронного органу (сторони обвинувачення) органи державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, службові та фізичні особи надають запитувані документи, відомості, речі та інше.
При цьому Суд звертає увагу, що надання документів на запит (вимогу) про витребування документів не є тотожним вилученню (виїмці) документів, це різні процесуальні дії, мають різні процедури вчинення (призначення), регулюються різними правовими нормами та мають різні правові наслідки.
Отже, норми Податкового кодексу України не наділяють контролюючий орган повноваженнями щодо звернення до суду із клопотанням чи позовом про зобов`язання (витребування) платника податків надати необхідні для проведення перевірки документи.”.
Також, колегія суддів звертає увагу, що законодавством України не визначається стадія процедури банкрутства, на якій виникає необхідність проведення перевірки, а тому податковий орган не позбавлений права на будь-якій стадії провести позапланову перевірку, вчинивши всі необхідні дії визначені Податковим кодексом для реалізації свого права на проведення такої перевірки. 
При цьому, у разі ухилення боржника від проведення позапланової перевірки, законодавством передбачені заходи впливу, зокрема адміністративна відповідальність. 
Слід також зазначити, що проведення процедури банкрутства суб`єкта підприємницької діяльності згідно з приписами законодавства про банкрутство не залежить від факту можливості або неможливості провести перевірку банкрута податковим органом. Взаємовідносини між податковим органом як органом державного контролю та платником податків урегульовані спеціальними нормами Податкового кодексу України, а процедура банкрутства врегульована Кодексом України з процедур банкрутства, норми якого, як і норми Податкового кодексу України не містять положень про те, що підприємство банкрут не може бути ліквідоване за рішенням суду чи ліквідаційна процедура має бути продовжена у зв`язку з неможливістю проведення перевірки банкрута податковим органом.
Тобто, обставини, пов`язані з виконанням податковим органом своїх повноважень, не можуть бути підставами для зупинення процесу ліквідації господарюючого суб`єкта, а також бути перешкодою для завершення провадження у справі про банкрутство за наявності передбачених законодавством про банкрутство підстав.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви податкового органу.
Отже, звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.
За змістом ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права та не містять належних доказів на підтвердження наявності у ліквідатора документації, яку податковий орган просить витребувати.
Враховуючи наведене, апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_9 слід залишити без задоволення, а ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_10 від 10.03.2026 у справі № 904/4516/25 - без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 3, 13, 74-80, 129, 269, 270, 275 – 284, 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.03.2026 по справі № 908/3713/25 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.03.2026 по справі № 908/3713/25 – залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена та підписана 12.05.2026

Головуючий суддя ОСОБА_1 

Суддя ОСОБА_2 

Суддя   ОСОБА_3