Справа № 457/735/26
провадження №2/457/310/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
(заочне)
02 червня 2026 року м. Трускавець

Трускавецький  міський суд Львівської області
в складі головуючої-судді Грицьківа В.Т.,
секретар судового засідання Ринда О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, – 

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позиції сторін.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги мотивує тим, що 04.04.2025 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №2211114, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 34 000 грн строком на 360 днів. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та в розмірі, передбачених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит в строк, передбачений договором. 26.11.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та далі ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №26-11/25, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2211114 від 04.04.2025. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 191599,97 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 39999,99 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги – 82000 грн, заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості – 49599,98 грн, заборгованість за пенею та/або штрафами – 20000 грн. Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 2211114 від 04.04.2025 у розмірі 191599,97 грн та судові витрати по справі, а саме: понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн та 25000 грн понесених витрат на правову допомогу.

2. Процесуальні дії у справі.
На виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом було вжито всіх доступних і можливих засобів з метою встановлення зареєстрованого місця проживання/перебування відповідача, однак вжиті судом заходи не дали результатів. 
Згідно з відповіддю № 2679228 від 01.05.2026 з Єдиного демографічного реєстру ОСОБА_1 знятий з реєстрації за адресою, вказаною у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ) 17.11.2025. 
Ухвалою судді від 01.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
11.05.2026 на офіційному веб-сайті Трускавецького міського суду Львівської області було опубліковано оголошення про виклик відповідача ОСОБА_1 у судове засідання 02.06.2026. 
Представник позивача Сердійчук Я. звернулася з клопотанням при подачі позовної заяви про розгляд справи у відсутності представника позивача, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. 
Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача, однак відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву чи заперечень на позовну заяву. 
Відповідач з заявами чи клопотаннями не звертався, хоча був належим чином повідомлений про час та місце розгляду справи. 
З огляду на те, що відповідач не подав відзиву, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, то згідно з ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд протокольною ухвалою від 02.06.2026 ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, дійшов наступного висновку.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 04.04.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 2211114, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 40000 грн строком на 360 днів з періодичністю сплат процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1% в день. Відповідач підписав кредитний договір електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором Н059.
У паспорті споживчого кредиту визначені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредитку, порядок повернення кредиту та інша додаткова інформація.
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» №20251127-1433 від 27.11.2025, між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі кредит» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №01042024-2 від 01.04.2024. Відповідно до зазначено договору, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта ОСОБА_1 від ТОВ «Селфі кредит» на суму 40000 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Селфі Кредит», заборгованість відповідача за кредитним договором № 2211114 від 04.04.2025 станом на 26.11.2025 становить 141999,99 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 39999,99 грн, заборгованість за нарахованими процентами 82000 грн, заборгованість за штрафними санкціями 20000 грн.
З платіжної інструкції №058158 від 26.11.2025 вбачається, що ТОВ «Факторинг Партнерс» здійснило переказ коштів ТОВ «Селфі кредит» в сумі 3155252,34 грн, призначення платежу: оплата згідно договору факторингу №26-11/25 від 26.11.2025.
Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №26-11/25 від 26.11.2025, ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло право грошової вимоги боржників первісного кредитора.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №26-11/25 від 26.11.2025, ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2211114 від 04.04.2025 у розмірі 141999,99 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 39999,99 грн, заборгованість за нарахованими процентами 82000 грн, заборгованість за штрафними санкціями 20000 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Факторинг Партнерс», заборгованість відповідача за кредитним договором № 2211114 від 04.04.2025 станом на 06.04.2026 становить 191599,97 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 39999,99 грн, заборгованість за відсотками 131599,98 грн, заборгованість за пенею 20000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що утворилася на момент переходу права вимоги у розмірі 141999,99 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 39999,99 грн, заборгованість за нарахованими процентами 82000 грн, заборгованість за штрафними санкціями 20000 грн.

4. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з положеннями статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. 
ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. При цьому заперечень від останнього з даного приводу до суду не надходило. Відповідач не підтвердив факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, як і не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами.
Факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «Факторинг Партнерс» підтверджується описаним вище договором надання послуги з факторингу, реєстром боржників, актом прийому-передачі та платіжною інструкцією, та відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договір надання послуг з факторингу, укладені між первісним кредитором та ТОВ «Факторинг Партнерс» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів.
Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом перевірено факт надання кредитних коштів, правильність нарахування тіла кредиту та встановлено, що вказані суми відповідають умовам укладеного договору. Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять.

5. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 39999,99 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги у розмірі 82000 грн, заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 49599,98 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за пенею та/або штрафом в розмірі 20000 грн задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок пені та штрафу у розмірі 20000 грн під час дії в Україні воєнного стану, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Відповідач не спростував належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-якого контррозрахунку заборгованості суду не надав, як і не заперечив щодо складових суми заборгованості, порядку та підставності їх нарахування.
Враховуючи наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності та зважаючи на те, що майнове право позивача порушене відповідачем, а відтак підлягає захисту, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь позивача ТОВ «Факторинг партнерс» заборгованість у сумі 171599,97 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 39999,99 грн, заборгованості по несплачених відсотках у розмірі 131599,98 грн.

6. Розподіл судових витрат.
Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача пропорційно до частини задоволених позовних вимог у розмірі 2384,49 грн.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду констатувала, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.  
Враховуючи часткове задоволення позову, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22390 грн (пропорційно до частини задоволених позовних вимог).
Виходячи із викладеного, керуючись ст.ст. 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526-527, 530, 1050 та 1054 ЦК України, суд, -
у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором № 2211114 від 04.04.2025 у розмірі 171599,97 грн (яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 39999,99 грн, заборгованості по несплачених відсотках у розмірі 131599,98 грн), сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2384,49 грн та 22390 грн витрат на правову допомогу, а всього 196374 (сто дев`яносто шість тисяч триста сімдесят чотири) грн 46 коп. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано впродовж тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521. 
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя:	  	В.  Т.  Грицьків