ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 175/272/23
провадження № 51-4452км25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , 
захисника  ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 3 листопада 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022041440000277, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця сел. Письменне Васильківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в цьому ж населеному пункті ( АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2025 року ОСОБА_7 засуджено за частиною четвертою статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» (далі - ТОВ «Агротек-Інвест», Товариство) задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Товариства 165 477,36 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
На підставі частини п`ятої статті 72 КК у строк призначеного ОСОБА_7 покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 8 по 13 грудня 2022 року включно.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишено попередній - застава.
Вирішено питання щодо судових витрат, речових доказів та арешту.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він за обставин, установлених судом і детально наведених у вироку, працюючи на посаді комірника відділу з продажу запасних частин та маючи доступ до складського приміщення ТОВ «Агротек-Інвест», розташованого за адресою: комплекс будівель та споруд № 55-i, м. Підгородне, Дніпровський район, Дніпропетровська область, 11 травня 2022 року приблизно о 08:32 та 23 травня цього ж року о 09:11, перебуваючи на своєму робочому місці, умисно, таємно, в умовах воєнного стану викрав вісім паливних форсунок «John Deere DZ100221», завдавши вказаному Товариству значної матеріальної шкоди на загальну суму 165 477,36 грн.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 3 листопада 2025 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишено без задоволення, а вирок місцевого суду стосовно  ОСОБА_7 - без змін. 
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені стосовно  ОСОБА_7 судові рішення і закрити кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Аргументуючи свої вимоги, зазначає, що суди попередніх інстанцій, усупереч вимогам статей 284, 370, 373, 417 КПК, дійшли помилкових висновків про доведеність винуватості  ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
На думку сторони захисту, у цьому провадженні відсутні належні та допустимі докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК.
Так, вказує, що протокол інвентаризаційної комісії від 13 червня 2022 року, затверджений директором ТОВ «Агротек-Інвест», не відповідає пунктам 4, 5 розділу І, пунктам 14, 16, 19, 20 розділу II, пункту 1 розділу IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань (далі - Положення). Зокрема, усупереч вимогам пунктів 14, 16 розділу ІІ цього Положення, під час інвентаризації не було складено інвентаризаційних описів з відомостями про активи, які повинні бути наведені у таких описах за найменуваннями в кількісних одиницях виміру, прийнятих в обліку, окремо за місцезнаходженням таких цінностей та особами, відповідальними за їх зберігання.
Крім того, під час інвентаризації не було перевірено достовірних даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності ТОВ «Агротек-Інвест» з метою установлення нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку підприємства, що суперечить пункту 5 розділу І Положення.
Зауважує, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які входили до складу інвентаризаційної комісії, підтвердили, що під час проведення інвентаризації, за наслідком якої вони склали й підписали протокол від 13 червня 2022 року, жодної документації бухгалтерського обліку не досліджували, регістрів бухгалтерського обліку не перевіряли, а проведення інвентаризації було обмежено підрахунком залишків певних видів запчастин, що зберігалися на складі.
Водночас зазначає, що ТОВ «Агротек-Інвест» проігнорувало не лише адвокатський запит щодо інформації про паливні форсунки «John Deere DZ100221», які були на складському зберіганні Товариства в травні 2022 року, а й вимогу суду надати відповідну інформацію. Натомість представник Товариства перестав з`являтися в судові засідання.
Також посилається на те, що в судовому засіданні було переглянуто відеозаписи з камер відеоспостереження, проте вони не містять інформації, за допомогою якої можна було б ідентифікувати, що 11 та 23 травня 2022 року ОСОБА_7 таємно виносив зі складу ТОВ «Агротек-Інвест» будь-які запасні частини, зокрема паливні форсунки, і привласнював їх.
Вважає, що не підтверджують винуватості ОСОБА_7 і показання свідка ОСОБА_11 , на які суд послався у вироку, оскільки цей свідок не зміг надати чітких показань стосовно кількості та ідентифікуючих ознак паливних форсунок, які він придбав через платформу «OLX». Крім того, свідок вказав, що не володіє жодною інформацією стосовно особи продавця.
Звертає увагу, що наданий прокурором письмовий доказ наявності в ТОВ «Агротек-Інвест» паливних форсунок на складському зберіганні - документ «Commercial Invoice» - суд оглянув формально. Суд не забезпечив його оголошення та ретельного дослідження, адже в матеріалах кримінального провадження відсутній переклад цього документа державною мовою, а сторона обвинувачення в установленому КПК порядку такий переклад не здійснювала.
Разом з тим зауважує, що в цьому документі, усупереч частині другій статті 248 Митного кодексу України, відсутні відбитки відповідних митних забезпечень (штампів органу митного контролю), які для таких документів, як рахунок-фактура, є обов`язковими в разі прийняття товару, ввезеного з-за кордону в Україну для належного митного оформлення.
Наголошує, що в матеріалах провадження відсутні будь-які інші докази на підтвердження наявності в ТОВ «Агротек-Інвест» паливних форсунок станом на травень 2022 року, що, на переконання захисника, спростовує висновки судів попередніх інстанцій про доведеність факту перебування цього майна в Товариства.
Суд апеляційної інстанції не встановив і не усунув порушень, допущених місцевим судом, розглянув справу формально та належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Крім того, цей суд порушив право на захист ОСОБА_7 , оскільки, незважаючи на обґрунтоване клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів,безпідставно відмовив у його задоволенні.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник  ОСОБА_6 підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити. 
Прокурор заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, позиції захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов таких висновків.
Статтею 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, а також правильності правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Відповідно до частини першої статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.
Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Під час перегляду судових рішень у касаційному порядку Суд виходить із фактичних обставин справи, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Верховний Суд не може втручатися в аспекти оцінки судами попередніх інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи непідтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно й самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину в цілому.
Натомість зазначені обставини, на які посилається в касаційній скарзі захисник, були предметом ретельної перевірки судів попередніх інстанцій.
Аргументи сторони захисту про недоведеність згідно із стандартом доказування поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК, не знайшли свого підтвердження в матеріалах провадження.
Як неодноразово зазначав у рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, установлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.
Обов`язок всебічного й неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.
З іншого боку, для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна й безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 та ін.). 
Цей стандарт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , на думку Суду, було дотримано.
Як убачається з матеріалів цього провадження, висновок місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, з яким погодився апеляційний суд, є обґрунтованим, його зроблено на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до статті 94 вказаного Кодексу.
Так, суд першої інстанції врахував, що в ході судового розгляду  ОСОБА_7 винним себе не визнав і просив його виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення. Пояснював, що, працюючи комірником у ТОВ «Агротек-Інвест», здійснював приймання та видачу товарів. Викрадення форсунок заперечував і стверджував, що під тиском та внаслідок застосування фізичного насильства з боку співробітників безпеки Товариства й працівників поліції змушений був обмовити себе, але до правоохоронних органів із цього приводу не звертався. Стосовно продажу форсунок свідку ОСОБА_11 зазначав, що ці запчастини були необлікованими надлишками на складі і, вважаючи їх такими, що нікому не належать, він забирав їх собі та поступово виносив зі складу.
Під час ухвалення вироку суд, з`ясувавши позицію  ОСОБА_7 , належним чином обґрунтував своє рішення про доведеність його винуватості в таємному викраденні чужого майна, що завдало значної шкоди ТОВ «Агротек-Інвест», вчиненому в умовах воєнного стану. Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу: 
показань представника потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 ; даних, які містилися в протоколах огляду місця події з фототаблицями від 15 червня 2022 року, інвентаризаційної комісії від 13 червня 2022 року, оглядів від 11, 14, 16 листопада 2022 року, проведених за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , представника потерпілого ОСОБА_12 , обшуку від 8 грудня 2022 року; висновку експерта судово-товарознавчої експертизи від 4 листопада 2022 року № 2951 та інших доказів, зміст яких докладно відображено у вироку. 
Так, постановляючи вирок, суд першої інстанції врахував показання:
- представника потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що про крадіжку форсунок дізнався від керівника Товариства. Був присутній при наданні пояснень ОСОБА_7 , якого згідно з відеозаписами з камер спостереження вважали причетним до крадіжки. Останній одразу визнав факт викрадення майна зі складу, проте заявив про відсутність коштів для відшкодування збитків. Батьки ОСОБА_7 спочатку просили не звертатися до поліції та обіцяли компенсувати шкоду, але згодом відмовилися;
- свідка ОСОБА_13 (директора ТОВ «Агротек-Інвест») про те, що за допомогою камер відеоспостереження було виявлено крадіжку комірником ОСОБА_7 форсунок для двигунів на загальну суму понад 100 000 грн. Аналіз відеозаписів показав, що в дні винесення форсунок зі складу таких замовлень у роботі ОСОБА_7 не було. Останній пояснив, що викрав частину форсунок і продав їх через мережу «Інтернет». Йому та його батькам пропонували щоб вони компенсували завдані збитки, однак домовленостей про відшкодування не досягли. Викрадене майно було придбане за контрактом у компанії «John Deere», розмитнене та оприбутковане начальником складу в електронній обліковій програмі на підставі рахунку-фактури (інвойсу);
- свідка ОСОБА_14 (завідувача складу), який суду показав, що після виявлення нестачі було переглянуто відеозаписи із 16 камер спостереження, на яких зафіксовано, як ОСОБА_7 , який працював на складі комірником, приніс до місця зберігання форсунок картонний ящик, а згодом повернувся, склав туди форсунки та піднявся з ними на четвертий поверх. Установлено, що в зазначений день форсунок на замовлення не видавали й про інцидент він повідомив керівництво. Під час надання пояснень ОСОБА_7 спочатку заперечував провину, але надалі визнав факт викрадення двох форсунок та їх подальшого продажу. Товар, який приходить на склад із Німеччини, свідок особисто перевіряє на підставі інвойсу та оприбутковує в електронній базі «Офісстул». Високовартісний товар перераховують на складі щомісяця;
- свідка ОСОБА_4 (керівника відділу зі збуту запасних частин), згідно з якими до обов`язків комірника ОСОБА_7 входило збирання та передавання товару замовникам. Чотириповерховий склад повністю обладнано камерами відеонагляду. Шафи для особистих речей персоналу розміщено на четвертому поверсі. Зібраний товар спускають на стіл перевірки, де камера фіксує, яку продукцію відпускають. Після виявлення завідувачем складу нестачі паливних форсунок проведено перевірку руху товару та встановлено, що ОСОБА_7 брав зі складу форсунки без видаткової накладної і на стіл видачі вони не надходили. Відеонагляд зафіксував у ОСОБА_7 картонну коробку, тоді як для збору замовлень комірники використовують кошики як у магазинах «АТБ». Про виявлену крадіжку було поінформовано директора Товариства. Спочатку ОСОБА_7 заперечував провину, але згодом визнав викрадення двох, а надалі чотирьох форсунок, які він реалізував через платформу «OLX». Від добровільного відшкодування збитків останній відмовився. Також свідок повідомив, що Товариство здійснює закупівлю запчастин у компанії «John Deere», на підставі інвойсу та накладних завідувач складу ставить їх на облік;
- свідка ОСОБА_18 (заступника завідувача складу), який суду повідомив, що за результатами проведеної інвентаризації було виявлено нестачу паливних форсунок у кількості вісім штук. За дорученням керівництва свідок переглянув записи камер відеоспостереження, які фіксують місце зберігання форсунок. На відеозаписі відображено, як комірник ОСОБА_7 без відповідних видаткових накладних складає в коробку форсунки, але у базі даних їх у той день не обліковували;
- свідка ОСОБА_15 (аналітика консолідованої інформації Товариства), який показав, що за дорученням керівника ОСОБА_4 брав участь в інвентаризації запасних частин на складі. За результатами інвентаризації було виявлено нестачу паливних форсунок. Фактичну кількість порахованого товару на складі члени інвентаризаційної комісії звіряли з даними операційної системи «JML cool», куди інформація про товар вноситься на підставі інвойсів постачальників. Додатково свідок зазначив, що згодом від працівників Товариства йому стало відомо, що за допомогою записів камер відеоспостереження встановлено, що крадіжку вчинив комірник ОСОБА_7 ;
- свідка ОСОБА_16 (аналітика відділу запчастин Товариства) про те, що приблизно у квітні - травні 2022 року за дорученням керівника він у складі комісії разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та комірниками провели інвентаризацію окремих позицій на складі, за результатами якої виявлено нестачу. Свідок уточнив, що надходження товару обліковують на підставі інвойсів. Прибутково-видаткову документацію він не досліджував, оскільки висновок про нестачу товару робили на підставі програмних даних;
- свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_17 (комірників Товариства) про те, що на підставі проведеної інвентаризації було встановлено нестачу восьми форсунок. Свідок ОСОБА_17 також показав, що причину нестачі встановили під час перегляду відеозаписів із камер спостереження після інвентаризації. Він особисто бачив на відео, як ОСОБА_7 брав форсунку зі стелажа; 
- свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що близько року тому придбав на платформі «OLX» чотири, п`ять або шість, точно не пам`ятає, паливних форсунок на суму 36 000 грн, які отримав за допомогою ТОВ «Нова пошта». За словами свідка, це була єдина покупка. Усю комунікацію та замовлення він здійснював виключно через мережу «Інтернет», без телефонних дзвінків.
Оцінивши зазначені показання, місцевий суд дійшов висновку, що вони узгоджуються з іншими доказами у справі. 
Зокрема, суд вказав, що з протоколу інвентаризаційної комісії від 13 червня 2022 року, затвердженого директором ТОВ «Агротек-Інвест» ОСОБА_13 , видно, що на підставі проведеної інвентаризації встановлено нестачу форсунок паливних DZ100221 (код 66648) у кількості вісім штук.
Також суд урахував дані, які містяться в протоколах огляду від 11, 14 та 16 листопада 2022 року, проведених за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та представника потерпілого ОСОБА_12 , відповідно до яких під час огляду диска СD-R із записами з камер відеоспостереження з приміщення складу ТОВ «Агротек-Інвест», що за адресою: комплекс будівель та споруд №55-і, м. Підгородне, Дніпровський район, Дніпропетровська область, вони пояснили, що на відео зображено ОСОБА_7 , який 11 та 23 травня 2022 року викрадає з приміщення складу відповідно шість і дві паливні форсунки.
Крім того, суд узяв до уваги інформацію ТОВ «Ємаркет Україна» від 17 червня 2022 року (вих. № 10140С), згідно з якою користувач платформи «ОLХ» (тел. НОМЕР_1 ) додав 14 квітня 2022 року ІD оголошення № 744999656 із заголовком DZ100221 з таким описом: «В наявності 2 шт + 4 шт DZ100221 форсунка двигуна (RЕ546776/SЕ501947/RЕ528407), JD9.0L Форсунка двигуна, встановлюється на техніку «John Deere» з двигуном 9.0 л ціна 8000 грн. (Договірна)».
До того ж суд дослідив реєстр товарно-транспортних накладних ТОВ «Нова пошта», відповідно до якого ОСОБА_7 (тел. НОМЕР_1 ) 12 травня 2022 року направив на ім`я ОСОБА_11 (тел. НОМЕР_2 ) поштове відправлення з описом «інші запчастини» оціночною вартістю 36 000 грн.
З дослідженого судом висновку експерта судово-товарознавчої експертизи від 4 листопада 2022 року № 2951 випливає, що вартість нових паливних форсунок «John Deere DZ100221» у кількості вісім штук на час вчинення кримінального правопорушення становить 165 477,36 грн.
Також місцевий суд переглянув відеозаписи з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні складу ТОВ «Агротек-Інвест», на яких видно факт вчинення ОСОБА_7 крадіжок.
Доводи захисника про те, що протокол інвентаризаційної комісії від 13 червня 2022 року, затверджений директором ТОВ «Агротек-Інвест», не відповідає пунктам 4, 5 розділу І, пунктам 14, 16, 19, 20 розділу II, пункту 1 розділу IV Положення, були предметом ретельної перевірки судів попередніх інстанцій та обґрунтовано спростовані в оскаржуваних судових рішеннях з наведенням належних мотивів.
Зокрема, суд першої інстанції, відхиляючи доводи сторони захисту про те, що відсутність у матеріалах справи доказів приходу матеріальних цінностей на склад Товариства й даних про офіційне розмитнення та оприбуткування товару на складі, а також не відображення в інвентаризаційній відомості інформації про прихід, реалізацію і залишок товару на складі та проведення інвентаризації без доступу до первинної документації свідчать про недоведеність вчинення крадіжки ОСОБА_7 , наголосив, що надані обвинуваченим показання про взяття на складі лише форсунок, які прийшли як надлишок, і подальший продаж їх ОСОБА_11 , не узгоджуються з обставинами, установленими під час судового розгляду. 
Так, дослідивши в судовому засіданні відеозаписи з камер спостереження від 11 та 23 травня 2022 року, на яких видно як ОСОБА_7 кладе до картонної коробки та кошика упаковки з форсунками, а потім виносить їх з приміщення складу в рюкзаку, суд установив, що вони свідчать про вчинення останнім саме крадіжки форсунок і сукупність перевірених доказів дає підстави зробити лише такі висновки. 
Суд апеляційної інстанції, спростовуючи зазначені вище доводи захисника, підкреслив, що протокол інвентаризаційної комісії від 13 червня 2022 року було завірено підписами посадових осіб, які несуть відповідальність за його складання, він відповідає всім вимогам статті 99 КПК та є належним і допустимим доказом у розумінні статей 85, 86 цього Кодексу.
Крім того, апеляційний суд зауважив, що в цьому кримінальному провадженні винуватість ОСОБА_7 підтверджувалася не лише протоколом інвентаризаційної комісії від 13 червня 2022 року, а й іншими доказами, які суд визнав належними та допустимими.
Не знайшли свого підтвердження і доводи сторони захисту про те, що переглянуті в судовому засіданні відеозаписи з камер відеоспостереження не містять жодної інформації, за допомогою якої можна було б ідентифікувати, що 11 та 23 травня 2022 року ОСОБА_7 викрав зі складу ТОВ «Агротек-Інвест» паливні форсунки.
Вказані докази були предметом безпосереднього дослідження місцевого суду та отримали належну правову оцінку з дотриманням критеріїв статті 94 КПК.
Стосовно доводів захисника про те, що свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які входили до складу інвентаризаційної комісії, у судовому засіданні підтвердили, що під час проведення інвентаризації, за наслідком якої вони склали й підписали протокол від 13 червня 2022 року, жодної документації бухгалтерського обліку вони не досліджували, регістрів бухгалтерського обліку не перевіряли, а проведення інвентаризації було обмежено підрахунком залишків певних видів запчастин, що зберігалися на складі, Суд зазначає, що сторона захисту не наводить у скарзі мотивувань, яким чином ці показання, з огляду на сукупність інших доказів, досліджених судом першої інстанції, перешкодили постановити законне й обґрунтоване рішення.
Не є слушними й твердження захисника, що показання свідка ОСОБА_11 також не підтверджують винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину.
Суд першої інстанції надав оцінку показанням свідків  ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .  Місцевий суд належним чином допитав цих свідків і сторони мали можливість ставити їм запитання. Крім того, Суд зауважує, що доводи касаційної скарги не містять посилань на конкретні порушення статей 86-87 КПК, які б свідчили про недопустимість показань цих свідків. 
Також, як зазначив суд апеляційної інстанції, відсутність у показаннях свідка ОСОБА_11 детальних відомостей про кількість та ідентифікуючі ознаки придбаних у 2022 році паливних форсунок не впливає на правильність вирішення справи по суті. Зазначене є наслідком суб`єктивного сприйняття і відтворення свідком інформації, а також природних особливостей пам`яті людини у зв`язку зі значним часовим проміжком між подією злочину й допитом.

Отже, доводи касаційної скарги про протилежне є необґрунтованими. 
Доводи скарги про формальне дослідження судом документа «Commercial Invoice» без його оголошення є неспроможними з огляду на таке.
У розумінні вимог процесуального законодавства порушення процедури дослідження доказів є істотним лише тоді, коли воно перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Крім того, згідно з вимогами КПК суд вмотивовує своє рішення лише тими доказами, на які він безпосередньо посилається у вироку. Оскільки оскаржуваний вирок не містить жодного посилання на вказаний документ, як на доказ підтвердження винуватості ОСОБА_7 , будь-які порушення щодо порядку його дослідження не впливають на правильність висновків суду й законність ухваленого рішення.
Отже, є безпідставними й доводи скарги захисника, що в цьому документі, усупереч частині другій статті 248 Митного кодексу України, відсутні відбитки відповідних митних забезпечень (штампів органу митного контролю).
Стосовно аргументів сторони захисту про те, що ТОВ «Агротек-Інвест» проігнорувало не лише адвокатський запит щодо інформації про паливні форсунки «John Deere DZ100221», які були на складському зберіганні Товариства в травні 2022 року, а й вимогу суду надати відповідну інформацію, Суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» органи державної влади, юридичні особи та громадські об`єднання зобов`язані надати відповідь на адвокатський запит не пізніше п`яти робочих днів з дня його отримання.
Відмова в наданні, несвоєчасне або неповне надання інформації тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
Оскільки захисник не надав відомостей щодо притягнення будь-яких осіб до відповідальності за ненадання запитуваної інформації, суд апеляційної інстанції визнав такі доводи необґрунтованими. Водночас цей суд зауважив, що такі твердження сторони захисту не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та є лише обраним способом захисту з метою уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності.
Такі висновки апеляційного суду є в цілому обґрунтованими і вмотивованими.

Інші доводи, наведені в скарзі сторони захисту, стосуються неповноти судового розгляду та фактичних обставин справи, і їх перевірка на підставі статей 433, 438 КПК до повноважень суду касаційної інстанції за законом не належить.
У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання та закріплення доказів, які б перешкодили чи могли б перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення і на спростування цього в скарзі захисника переконливих аргументів не міститься.
Отже, з огляду на вказану сукупність доказів Суд має підстави вважати, що суди встановили всі обставини, які з урахуванням статті 91 КПК підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, і відповідно до цих обставин діяння  ОСОБА_7 обґрунтовано отримали юридично-правову оцінку за частиною четвертою статті 185 КК. 
Покарання засудженому призначено згідно з вимогами статей 65, 50 КК. 
Обґрунтувань неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у касаційній скарзі не наведено.
Доводи сторони захисту, що суд апеляційної інстанції не виправив допущених місцевим судом порушень та формально підійшов до розгляду справи, не знайшли свого підтвердження в матеріалах провадження. 
Суд апеляційної інстанції розглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника та прокурора з дотриманням правил статей 404, 405 КПК.
Апеляційний суд належним чином перевірив викладені захисником у поданій апеляційній скарзі доводи, не встановив підстав для скасування вироку місцевого суду, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши достатні аргументи та підстави для прийняття такого рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням статей 370, 419 КПК.
Твердження захисника, що цей суд порушив право на захист ОСОБА_7 , адже, незважаючи на обґрунтоване клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів, безпідставно відмовив у його задоволенні, є необґрунтованими. 
Так, відповідно до частини третьої статті 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Норми зазначеного закону зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушеннями. Сама собою незгода захисника із висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів апеляційним судом за відсутності обставин, передбачених частиною третьою статті 404 КПК.
Суд зауважує, що за приписами статті 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо, що є важливою гарантією права на справедливий суд. Принцип безпосередності дослідження доказів на стадії апеляційного розгляду хоча й не є абсолютним, як у суді першої інстанції, але в ситуації, коли перед апеляційним судом ставиться питання про скасування виправдувального та постановлення обвинувального вироку, цей принцип висуває більш суворі вимоги, ніж у разі скасування чи зміни обвинувального вироку, адже в такому разі висновок про винуватість чи невинуватість особи робить безпосередньо апеляційний суд, який у зв`язку із цим має забезпечити всі гарантії права на справедливий судовий розгляд.
Разом з тим вказане не означає, що положення статті 23 КПК необхідно розглядати як такі, що автоматично висувають вимогу про повне нове дослідження доказів у суді апеляційної інстанції щоразу, коли йдеться про скасування обвинувального вироку.
Тож, ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не допустив порушень вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала апеляційного суду не суперечить вимогам статті 419 КПК. 
З огляду на наведене вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованими, умотивованими й за змістом відповідають приписам статей 370, 374 та 419 КПК, у них зазначено відповідні підстави й положення закону, якими керувалися ці суди, постановляючи рішення.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, сторона захисту в касаційній скарзі не навела.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставами для скасування чи зміни оспорюваних вироку та ухвали, як про це зазначено в касаційній скарзі, під час розгляду кримінального провадження в суді касаційної інстанції не було встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 3 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_7 - без зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3