Справа №760/26943/25
2/760/6951/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді -Букіної О.М.
при секретарі - Павліченко Я.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
29.09.2025 позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.09.2025 і до досягнення дитиною повноліття; а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 25 000,00 грн щомісячно, починаючи з 29.09.2025 і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02.06.2004 до 19.12.2018 перебувала у шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що син проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає.
Крім цього, донька, ОСОБА_3 , навчається в Державному університеті «Київський авіаційний інститут», термін навчання за освітнім ступенем бакалавр триває з 16.09.2023 по 30.06.2026. Навчання є платним, вартість навчання на за весь період часустановить 108 000,00 грн. Позивач, зі свого боку, здійснила оплату за навчання та додатково сплатила за навчання ангійською мовою у розмірі 29 100,00 грн.
Позивач зазначає, що ОСОБА_3 навчається також на заочній формі навчання на факультеті Міжнародної торгівлі та права Державного торгівельно-економічного університету за спеціальністю право, загальна вартість навчання становить 31 050,00 грн.
Враховуючи те, що діти потребують матеріальної допомоги обох батьків у забезпеченні їх базових потреб, зокрема, потреб на навчання, харчування, придбання одягу та взуття, відпочинок та дозвілля, придбання канцелярського приладдя, а також беручи до уваги той факт, що повнолітня дитина навчається на денній формі навчання та не має змоги смостійно забезпечувати свої потреби, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від доходу батька, а на утримання повнолітньої дитини до закінчення нею навчання у твердій грошовій сумі. 
Позивач зазначає, що відповідач займає керівни посади на трьох підприємствах приватної форми власності, має стабільний дохід та не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, а тому, на думку позивача, спроможний сплачувати щомісячно аліменти на утримання власних дітей у вищезазначених розмірах.
Зважаючи на викладене, позивач просить суд задовольнити позов.
29.09.2025 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2025 відкрито провадження у справі, залучено в якості третьої особи ОСОБА_3 та призначено до розгляду у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Встановлено відповідачу та третій особі строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст.178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач відзив у зазначений строк не надав.
Третя особа відзиву на позов не надала.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не викликались.
Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалася на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що з 02.06.2004 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції актовий запис № 245.
Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 18.12.2018 шлюб між сторонами було розірвано.
У сторін від шлюбу є неповнолітній син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві.
Відповідно до копій Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 займає посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКССЕКЬЮРІТІ», є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Компанія «АВЕС», а також керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЕНСТВО РЕГІОНАЛЬНОГО РОЗВИТКУ».
З наданих документів вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Як вказує позивач у позовній заяві, відповідач бере участі в матеріальному забезпеченні спільної з позивачем неповнолітньої дитини.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/або про сплату аліментів між сторонами не укладалися.
Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
Так, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.
Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.
Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дітей та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення даного позову, тобто з 29.09.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача у частні стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від всіх видів заробітку (доходу), підлягають задоволенню.
Щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Зідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції.
Відповідно до копії довідки № 303 від 29.08.2025 ОСОБА_3 є студнткою 4 курсу денної форми навчання факультету права та міжнародних відносин Державного університету «Київський авіаційний інститут». Термін навчання за освітнім ступенем «бакалавр» з 16.09.2023 по 30.06.2026.
Відповідно до копії Договору про навчання в Національному авіаційному університеті № 000000005564 від 29.09.2023, укладеному між Національним авіаційним університетом та ОСОБА_3 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладення Договору становить 108 000,00 грн.
Відповідно до копії Договору про навчання ангілйською мовою в Національному авіаційному університеті № 000000005857 від 17.11.2023, укладеному між Національним авіаційним університетом та ОСОБА_3 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладення Договору становить 29 100,00 грн.
Відповідно до копії Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця у Державному торгівельно-економічному університеті № 4024д/6п-2025з від 09.09.2025, укладеному між Державним торівельно-економічним університетом та ОСОБА_3 , остання проходить навчання у даному університеті на факультеті Міжнародної торгівлі і права, загальна вартість якого становить 31 050,00 грн.
Як вказує позивач у позовній заяві, їхня спільна з відповідачем донька позбавлена можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач же, у свою чергу, має задовільний стан здоров`я, є працездатною особою, більше дітей на утриманні не має та взмозі забезпечувати утримання доньки нарівні з його матір`ю. Заперечень проти поданого позову відповідачем та третьою особою не було.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Статтею 199 СК України визначено, що у випадку продовження навчання батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення двадцяти трьох років.
Таким чином термін стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, триває до закінчення навчання або досягнення нею 23-х річного віку, в залежності від того яка обставина настане раніше.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про правомірність вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та необіхності її задоволення. 
Проте, суд не погоджується з розміром аліментів, які просить стягнути позивач, з огляду на таке.
Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 25 000,00 грн, посилаючись на те, що відповідач обіймає керівні посади у трьої товариствах, а тому має змогу сплачувати аліменти саме у заявленому розмірі. 
Проте, позивач не надав суду належних доказів, які б свідчили про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у вказаному вище розмірі, та не обгрунтовано спосіб стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. 
Зважаючи на викладене вище, передбачені законом обставини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.09.2025 і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років, оскільки вважає, що стягнення аліментів у такий спосіб та у такому розмірі відповідатиме як інтересам повнолітної дитини, так і відповідача, та не суперечить нормам чинного законодавства України.
Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Суд звертає увагу позивача , що остання не позбавлена права вимоги до відповідача щодо стягнення понесених витрат на оплатне навчання повнолітньої дитини, у порядку визначеному СК України.
Щодо розподілу судових витрат суд повідомляє про таке.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподіл між сторонами судових витрат.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:
(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Позивач просить суд стягнути з відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн, на підтвердження понесених витрат надає суду копію договору про надання правничої допомоги № 01-09/25 від 01.09.2025, в якому не зазначена вартість надання правових послуг адвокатом, розмір гонорару та час, витрачений на надання правових послуг.
Таким чином, суд позбавлений можливості оцінити розмір наданої професійної правничої допомоги, що заявлений до стягнення.
Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги у зв`язку з недоведеністю її розміру та обсягів надання відповідних послуг.
За ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до виновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору за задоволені дві вимоги майнового характеру у загальному розмірі 2 422,70 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. 180-184, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 -83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 353,430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповноліьної дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.09.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання повнолітньої дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.09.2025 і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Суддя: О.М. Букіна