Справа № 445/2398/24
Провадження № 1-кп/445/108/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
захисника   ОСОБА_4 

обвинуваченого ОСОБА_5 

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 08.10.2024 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12024141210000263 від 08.05.2024 про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Закичера Самбірського району Львівської області , громадянина України, українця, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
встановив:
ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, постановою Турківського районного суду Львівської області від 07.11.2022 у справі №458/705/22, яка набрала законної сили 18.11.2022, ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на невиконання постанови Турківського районного суду Львівської області від 07.11.2022 у справі №458/705/22, яка набрала законної сили 18.11.2022, а також будучи ознайомленим з нею, щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, повторно продовжив керування транспортними засобами.
Так, постановою Личаківського районного суду м. Львова від 11.09.2023 у справі №463/6660/23, яка набрала законної сили 21.09.2023, ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Однак, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на невиконання постанови Личаківського районного суду м. Львова від 11.09.2023 у справі №463/6660/23, яка набрала законної сили 21.09.2023, а також будучи ознайомленим з нею, щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, повторно продовжив керування транспортними засобами.
Так, постановою Турківського районного суду Львівської області від 04.12.2023 у справі №458/1000/23, яка набрала законної сили 15.12.2023, ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, без конфіскації транспортного засобу. 
Однак, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на невиконання постанови Турківського районного суду Львівської області від 04.12.2023 у справі №458/1000/23, яка набрала законної сили 15.12.2023, а також будучи ознайомленим з нею, щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, потворно продовжив керування транспортними засобами.
Так, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.03.2024 у справі №466/1812/24, яка набрала законної сили 22.03.2024, ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, а також постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.03.2024 у справі №466/1814/24, яка набрала законної сили 22.03.2024, ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 років, без оплатного вилучення транспортного засобу..
Однак, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на невиконання постанов Шевченківського районного суду м. Львова від 12.03.2024 у справах №466/1812/24 та №466/1814/24, які набрали законної сили 22.03.2024, а також будучи ознайомленим з ними, щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, повторно продовжив керування транспортними засобами.
Так, постановою Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2024 у справі №462/902/24, яка набрала законної сили 08.04.2024, ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.
Однак, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на невиконання постанови Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2024 у справі №462/902/24, яка набрала законної сили 08.04.2024, а також будучи ознайомленим з нею, щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, повторно продовжив керування транспортними засобами.
Так, постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.05.2024 у справі №465/1842/24, яка набрала законної сили 28.05.2024, ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.
Однак, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на невиконання Франківського районного суду м. Львова від 16.05.2024 у справі №465/1842/24, яка набрала законної сили 28.05.2024, а також будучи ознайомленим з нею, щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, повторно продовжив керування транспортними засобами.
Так, ОСОБА_5 08.01.2024 о 02.45 годині, діючи всупереч постанови Франківського районного суду м. Львова від 16.05.2024 у справі №465/1842/24, яка набрала законної сили 28.05.2024, а також будучи ознайомленим з нею, маючи реальну можливість її виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ» модель «211540» реєстраційний номер НОМЕР_1 сірого кольору автодорогою «Золочів-Буськ» у с. Гончарівка Золочівського району Львівської області та був зупинений працівниками ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області.
Крім того, ОСОБА_5 08.01.2024 о 07.40 годині, діючи всупереч постанови Франківського районного суду м. Львова від 16.05.2024 у справі №465/1842/24, яка набрала законної сили 28.05.2024, а також будучи ознайомленим з нею, маючи реальну можливість її виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ» модель «211540» реєстраційний номер НОМЕР_1 сірого кольору автодорогою «Хильчиці-Ясенівці Золочівського району Львівської області та був зупинений працівниками ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області.
Таким чином,  ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.
Сторони кримінального провадження ініціювали укладення угоди про визнання винуватості. Між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 , якому надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12024141210000263 від 08.05.2024, та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 була укладена та підписана 08.10.2024 угода про визнання винуватості. Дана угода про визнання винуватості була скерована до суду разом з матеріалами обвинувального акту щодо ОСОБА_5 .
Зі змісту вказаної угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Вказаною угодою сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом з`ясовано, що дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України і така кваліфікація є вірною. Відповідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Встановлено, що умови угоди жодним чином не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди та відсутність будь-якого тиску з метою укладення угоди. Обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, у суду не має.
Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань немає.
Судом з`ясовано, що узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам КК України.
При визначенні узгодженого покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого.
Судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК україни є вчинення злочину особою повторно та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право прийняти рішення затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Таким чином, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність, приходить до переконання, що вказана угода підлягає затвердженню виходячи із вищевказаних мотивів.
На підставі вищенаведеного, проаналізувавши матеріали обвинувального акту та угоду про визнання винуватості, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на спеціальному обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, обставини вчинення злочину, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину особою повторно та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання. 
На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст. 382 КК України, ст.ст. 314, 373, 374, 474,475 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 08.10.2024 між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 ..
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя          ОСОБА_1