Справа №639/9768/25
Провадження №2/639/689/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року 
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Рубіжного С.О., 
за участю секретаря судового засідання - Чубенко О.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2025 року до Новобаварсьокго районного суду міста Харкова звернувся представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за за кредитним договором № 590298 від 01.02.2023 в розмірі 12390,00 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн..
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 59029, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу кредит у розмірі 1500,00 грн., а Відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п. 1.4. Договору, строк кредиту - 322 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 23 дні. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому грошові кошти в обсязі та у строк, визначені договором, натомість відповідач, у свою чергу, не виконав умови Кредитного договору № 590298, у зв`язку з чим, у відповідача утворилась заборгованість. 
01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 01022024-1, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту № 590298 від 01.02.2023. 
Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату звернення до суду становить 12 390,00 грн., яка складається з наступного: 1 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10 890,00 грн. - заборгованість за відсотками.
Таким чином, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та має непогашену заборгованість на загальну суму 12 390,00 грн.
Крім того представником позивача подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просить суд витребувати у АТ КБ «Приватбанк» інформацію:
Чи була успішною транзакція, здійснена 01.02.2023р., в сумі 1500 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 )? 
Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 ?
Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». 
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 26 грудня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання.
Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про витребування доказів - задоволено.
Витребуваноу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (09094, м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію:
Чи була успішною транзакція, здійснена 01.02.2023р., в сумі 1500 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 )? 
Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 ?
30 січня 2026 року на електрону адресу суду надійшло повідомлення АТ КБ «Приватбанк».
10 березня 2026 року представником відповідача адвокатом Тисячник Р.Р. в системі «Електронний суд» сформовано відзив на позовну заяву, в якому просила проновити строк на подачу відзиву, відмовити в задовленні позовних вимог та розглядати справу без участі відповідача та його представника.
З наданих Позивачем документів вбачається груба суперечність щодо погодження істотної умови - строку кредитування: У Паспорті споживчого кредиту зазначено строк кредитування: 365 днів. У тексті самого Договору (п. 1.4) вказано строк кредиту: 420 дні(в). У Додатку №1 (Графік платежів) в підсумковому рядку також вписано цифру 420 , однак сам Графік містить рівно 12 платежів із періодичністю внесення кожні 30 днів. 
Математичний розрахунок дат у графіку (від 03.03.2023 до 27.01.2024) охоплює період 360 днів. Таким чином, сторони не погодили строк кредитування (365, 420 чи 360 днів), що свідчить про недосягнення згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. 
Відповідно до положень ЦК України, такий договір не може вважатися укладеним. 
Стосовно наявності права вимоги у позивача Позивач обґрунтовує своє право вимоги Договором факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 року. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Відповідач не отримував жодних належних повідомлень про відступлення права вимоги з доданими доказами переходу прав (повним реєстром боржників, завіреним належним чином). До позову долучено лише витяг, сформований самим Позивачем. Без надання повного, прошитого та підписаного обома сторонами Реєстру боржників неможливо достеменно встановити перехід права вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
Позивачем не доведено набуття права вимоги саме до Відповідача, а не якихось сторонніх осіб, оскільки з наданих ним витягів і не повних копій документів не можна достовірно встановити набуття права вимоги саме за вказаним ним договором. Ним надані лише витяги з додатків до договору факторинга з первісним кредитором без повних текстів реєстру боржників, має місце прострочення кредитора. 
Стосовно укладення кредитного договору Позивач стверджує, що договір було укладено в електронній формі шляхом підписання одноразовим ідентифікатором. У позовній заяві та «Довідці про ідентифікацію» зазначено, що договір нібито підписано Відповідачем за допомогою ідентифікатора «B026». Проте Позивач не надав жодних об`єктивних доказів (логфайлів телекомунікаційної системи, роздруківки від оператора), що цей код був дійсно надісланий Відповідачу та успішно введений ним. Додана «Довідка про ідентифікацію» є виключно внутрішнім документом первісного кредитора і не є належним доказом. 
Отже, позивачем не надано жодних об`єктивних доказів того, що саме Відповідач отримав та вів зазначені коди/паролі для укладення договору. Не надано роздруківки СМС-повідомлень з кодом, що були надіслані на номер телефону Відповідача, а також доказів їх успішного введення.
Відповідач категорично заперечує проти укладення цього договору.
Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме Відповідачем цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі Позивача, а довідка про ідентифікацію є внутрішнім документом Позивача тому жодним чином не підтверджує проходження ідентифікації та підписання Кредитного договору. Аналогічні правові висновки зроблені в Постанові Верховного Суду України по справі 545/1750/21. 
Отже, Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження укладення кредитних договорів. 
Стосовно перерахування коштів Позивач стверджує, що на виконання умов Кредитного договору первісним кредитором (ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») було надано Відповідачу кошти. Однак, Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі (перерахування) кредитних коштів саме на рахунок Відповідача. Як доказ переказу коштів Позивач долучив лист від фінансової компанії в якому зазначається про перерахування коштів. Проте цей документ не є первинним фінансовим документом (таким як платіжна інструкція, меморіальний ордер з печаткою банку чи банківська виписка по рахунку), що беззаперечно підтверджує факт зарахування коштів саме на рахунок Відповідача. Відповідач категорично заперечує проти доведеності перерахування коштів.
Тобто, навіть якби, відповідач і підписав такий договір, то сам факт підписання кредитного договору сторонами не є фактом надання коштів за таким договором. Підписання такого договору є лише правовою підставою для надання коштів. Факт отримання коштів позичальником має підтверджуватися відповідними фінансовими документами. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази, які підтверджують факт отримання Відповідачем від Позивача кредитних коштів, момент (час, місце, дату) їх видачі, спосіб видачі, періоду часу протягом якого та в якій частці здійснювалась виплата коштів відповідачу, рух коштів по рахунку. 
Розрахунок заборгованості складений позивачем не є доказом наявності заборгованості оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. 
Позивач у даній справі не надав доказів, які підтверджують, що саме ці умови та правила надання фінансових послуг відповідач та ознайомився і погодився з ними. 
Стосовно розміру заборгованості та процентів Позивач заявляє до стягнення суму 12 390 грн, де тіло кредиту становить 1500 грн, а відсотки - 10 890 грн. Сума нарахованих відсотків більш ніж у 7 разів перевищує суму основного боргу, що не відповідає принципам розумності та добросовісності і є несправедливим щодо споживача. Розрахунок боргу є одностороннім документом і не може бути безспірним доказом. 
Щодо витрат на професійну правничу допомогу Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Дана сума є неспівмірною зі складністю справи, враховуючи, що ціна позову складає 12 390 грн, а саме тіло кредиту - лише 1 500 грн. Справа є типовою (малозначною), позовна заява є шаблонною і не потребує 6 годин 30 хвилин роботи кваліфікованого адвоката (як це вказано в описі послуг ).
12 березня 2026 року представником позивача в системі «Електронний суд» сформовано відповідь на відзив. 
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Беручи до уваги п. 9.6. Кредитного договору цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства електронними підписом, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим Сторонами в укладенному Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. 
Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що створений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Споживача на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
Відповідно до довідки про ідентифікацію, вбачається, що ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з яким укладено договір № 590298 від 01.02.2023 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит». Акцепт договору позичальником здійснено шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора В026. Слід також зазначити, що довідка про ідентифікацію була підписана первинним кредитором за допомогою кваліфікованого електронного підпису. Цей факт підтверджується долученим до позовної заяви протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Оригінал електронного документа, підписаного кваліфікованим електронним підписом, зберігається у позивача та може бути наданий суду за першою вимогою. 
Крім цього, Відповідач 03.03.2023 року здійснив платіж на суму 4,5 грн. на часткове погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 590298 від 01.02.2023 року.
Часткова сплата заборгованості за даним договором підтверджує той факт, що ОСОБА_1 визнав укладення між ним та ТОВ «Селфі Кредит» кредитного договору №590298 та отримання ним кредитних коштів. Отже, аргументи щодо недоведеності укладення договору на думку Товариства, є безпідставними.
Наданий представником Позивача лист, що підтверджує перерахування коштів за кредитом № 590298, містить усі необхідні реквізити, а відтак може вважатися первинним документом відповідно до вимог законодавства. Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у Відповідача заборгованості.
Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку саме в банках України. Ні первинний кредитор - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», ні ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не є за своєю організаційно-правовою структурою банком. Тому дія вказаного Положення на них не поширюється, а виписки по особових рахунках клієнтів такими юридичними особами не формуються. По-друге, згідно кредитного договору № 590298, а саме п. 2.1, Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 . 
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» не відкриває окремий рахунок для Клієнта, а перераховує кредитні кошти на вже існуючий рахунок Клієнта. Таким чином, Товариство не має та не може мати доступу до руху коштів на цьому рахунку, а відтак не має можливості отримати виписки чи іншу інформацію про фінансові операції, що здійснювалися Клієнтом.
Разом із позовною заявою Позивач подав клопотання про витребування доказів у АТ КБ «Приватбанк», які підтвердили б чи була успішною транзакція, здійснена 01.02.2023р., в сумі 1500 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_1 та чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 . Таке клопотання подано Позивачем з метою отримання об`єктивної підтверджувальної інформації від банківської установи, яка є єдиним суб`єктом, що володіє технічною можливістю встановити факт проведення транзакції та зарахування коштів на рахунок. 
Ухвалою суду від 26.12.2025 року клопотання Позивача було задоволено, у зв`язку з чим судом витребувано відповідну інформацію у банку-емітента - АТ КБ «Приватбанк». 
На виконання зазначеної ухвали суду АТ КБ «Приватбанк» надав лист- відповідь, яка підтверджує зарахування грошових коштів у сумі 1 500,00 грн на банківський рахунок ОСОБА_1 від 01.02.2023 року. 
Таким чином, Позивач вчинив усі залежні від нього дії для належного підтвердження факту надання та отримання кредитних коштів, зокрема подав первинні документи та ініціював витребування судом від банківської установи доказів щодо здійснення відповідної платіжної операції
Посилання Відповідача на загальні принципи справедливості та добросовісності не можуть нівелювати принцип свободи договору, якщо відсутні докази порушення імперативних норм законодавства або доведений факт введення споживача в оману, чого у цій справі не встановлено. Враховуючи, що відповідач, підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами, немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, не були відомі відповідачу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами Договору. Наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам Договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували такий розрахунок.
Обов`язок повідомити Боржника про відступлення права вимоги покладено виключно на первісного кредитора - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». Новий кредитор - ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» - не володіє і об`єктивно не може володіти доказами вручення Відповідачу відповідного повідомлення, оскільки така дія не належала до його обов`язків. Разом з тим, навіть у випадку, якщо Боржника не було повідомлено про заміну кредитора, це жодним чином не звільняє його від виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до положень договору про споживчий кредит та норм Цивільного кодексу України, відступлення права вимоги (цесія) не потребує згоди боржника та не змінює обсяг і зміст його обов`язків перед кредитором.
Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Твердження Відповідача про «типовість(шаблонність) справи» саме по собі не є достатньою підставою для зменшення витрат на правничу допомогу. Надання правової допомоги у цій справі включало аналіз правовідносин, підготовку та оформлення позовної заяви, збирання і систематизацію доказів, формування правової позиції з урахуванням судової практики Верховного Суду та ЄСПЛ, що об`єктивно потребує спеціальних знань і професійної кваліфікації. Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів того, що заявлена сума витрат у розмірі 8 000,00 грн є непропорційною, надмірною або такою, що не відповідає ринковій вартості правничих послуг. Самі по собі посилання на загальні правові позиції Верховного Суду та ЄСПЛ без конкретного економічного чи фактичного обґрунтування неспівмірності витрат не можуть бути підставою для їх зменшення. Отже, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн є реальними, необхідними, підтвердженими належними доказами та співмірними із характером і обсягом наданої правової допомоги, у зв`язку з чим підлягають стягненню з Відповідача у повному обсязі
В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Матеріалти справи містять заяви представників про розглдя справи без їх участі.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 18 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №590298, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 1 500,00 грн. строком на 420 дні, зі сплатою процентів - 2,2% в день (стандартна процентна ставка).
Відповідно до пункту 2.1. договору, кредит надається позичальнику безготівково, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача.
Згідно із пунктом 5.1. договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3 Договору.
Згідно із пунктом 9.2. договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним (а.с. 7-17).
Відповідно до графіку платежів (Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 590298 від 01.02.2023, дата надання кредиту - 01.02.2023 у сумі 1500,00 грн, дата повернення кредиту - 27.01.2024; погашення кредиту - кожні 30 днів (а.с.18).
Крім того, сторони підписали паспорт споживчого кредиту (а.с. 19-20).
Вказаний договір про надання споживчого кредиту, Графік платежів, паспорт споживчого кредиту підписані позичальником 01.02.2023 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «В026».
Сторона відповідача заперечуючи факт укладання договору та оримання коштів у розмірі 1500,00 грн., проте переконливих доказів не надала, зустрічного позову не подала.
З довідки про ідентифікацію суд вбачає, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , з яким укладено договір №590298 від 01.02.2023, ідентифікований ТОВ «Селфі Кредит». Акцепт договору підписаний позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора В026, який відправлено позичальнику 01.02.2023 на номер телефону НОМЕР_4 (а.с. 22).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
На підтвердження перерахування ТОВ «Селфі Кредит» кредитних коштів суду надана копія листа ТОВ «Пейтек» від 20.10.2025, в якому зазначено, що відповідно до укладеного між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит» договору про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03.05.2022, 01.02.2023 успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 1500,00 грн; призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ НОМЕР_1 (а.с.24).
Крім того, від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на виконання ухвали суду згідно якої повідомлено, що на ім?я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку 01.02.2023 надійшли кошти у розмірі 1 500,00 грн. (а.с.72).
Відповідач, відповідно до розрахунку, порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків, внаслідок чого допустив заборгованість в сумі 12 390,00 грн., яка складається з наступного: 1 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10 890,00 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 25-31).
01.02.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 01022024-1 (а.с. 32-36).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до відповідача за кредитним договором №590298 від 01.02.2023.
01.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплатило на користь ТОВ «Селві Кредит» плату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024, що підтверджується копією платіжної інструкції №74877 (а.с. 38).
Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 12390,00 грн., яка складається з наступного: 1 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10 890,00 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 39).
Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за вказаним вище кредитним договором, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд приймає розрахунки заборгованості, надані стороною позивача та вважає їх належними та допустимими доказами, оскільки розмір заборгованості відповідає розміру кредиту та розміру відсотків, визначених у Договорі та графіку платежів.
Таким чином, у зв`язку з порушенням прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позов необхідно задовольнити і стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 12 390,00 грн.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2442,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 1).
Також, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.
В обґрунтування понесення та розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн позивач надав копії таких документів: договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенка Михайла Ігоровича, в якому його сторони визначили вартість наданих послуг правничої допомогу за одну кредитну справу - 8000,00 грн без ПДВ; Акту №1329 від 08.12.2025 наданих послуг, укладеного між АО «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенка Михайла Ігоровича та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», згідно з яким виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послуги згідно з договором про надання правової (правничої допомоги) №0107 від 01.07.2025 щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 590298 у сумі 8000,00 грн; детального опису наданих послуг до акту № 1329 за договором про надання правової (правничої допомоги) №0107 від 01.07.2025, згідно з яким: усна консультація клієнта 0,30 години; ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 години, погодження правової позиції клієнта - 0,30 години, складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 години 30 хвилин, усього 6 годин 30 хвилин; ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокатом Усенком М.І., виданого АО «Апологет» (а.с.43-47).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник відповідача у відзиві зазначив, що сума є неспівмірною зі складністю справи, справа є типовою (малозначною).
Водночас, оцінивши надані документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат на правничу допомогу, взявши до уваги запереченння відповідача, рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн не є цілком співмірним з: ціною позову, із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) - 6 годин 30 хвилин, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зокрема, усна консультація та погодження правової позиції по 0,30 години; ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 години, погодження правової позиції клієнта - 0,30 години, оскільки справа є типовою, нескладною, не містить великого обсягу доказів та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.
Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.
Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн.
Стороною відповідача не подано заяв про стягнення витрат на правничу допомогу.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. 
Керуючись ст.ст. 4, 215, 526, 530,534, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.81, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №590298 від 01.02.2020 в розмірі 12 390 (дванадцять тисяч триста дев`яносто) гривень 00 копійок, з яких: 1 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10890,00 грн. - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі  2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, адреса місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 04.05.2026.

Суддя С.О. Рубіжний