ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №336/7994/24 Головуючий в 1 інст. Вайнраух Л.А.
Провадження №33/807/67/26 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Іващенко М.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 жовтня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 22 липня 2024 року о 21-20 годині в м.Запоріжжя, Шевченківський район, по вул.Миколи Корищенка, біля буд.19, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на БК №471835 Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР України, про повторність попереджений. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, 22 липня 2024 року о 21-20 годині в м.Запоріжжя, Шевченківський район, по вул. Миколи Корищенка, біля буд.19, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.4 та п.8.9 Б Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що фабула адміністративного правопорушення, що викладена в протоколі, не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, а саме невірним є зазначення «водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці», що, на думку апелянта, є припущенням та оціночним судженням та не свідчить про його перебування саме в стані алкогольного сп`яніння.
Наголошує на тому, що так само зазначення в протоколі «від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився» не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відповідальність передбачено, зокрема, за «відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння».
Зауважує на тому, що він не відмовлявся від проведення огляду на місці зупинки та в медичному закладі. 
На думку апелянта, підстав для проведення огляду не було, оскільки він не знаходився за кермом транспортного засобу.
Вказує про те, що його відмова від проходження огляду належним чином не зафіксована.
Вважає, що зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення до нього, бо його постійно схиляли, що він начебто відмовився проходити огляд. 
Посилається на те, що його дії щодо ухилення від огляду в протоколі також не зазначені, а документи про відмову від огляду на місці та медичного огляду складені вже після складення протоколу та не відповідають вимогам законодавства.
Також, апелянт зазначає про те, що законних підстав для зупинки його транспортного засобу не було. 
Звертає увагу на те, що додані до протоколу матеріали відеозапису мають фрагментарний характер, а також мають ознаки монтування, які не дають можливості відслідкувати послідовність та характер подій. Сам відеозапис не містить відомостей про місце його проведення, зазначений на відеозаписах час події не відповідає даним Протоколу. Доданий до протоколу відеоматеріал не містить безперервної фіксації події, що свідчить про те, що відеозапис змінювався (коригувався) особою, яка копіювала відеозапис на диск, що прямо заборонено Інструкцією.
Крім того, зазначає про те, що йому не були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі ст.63 Конституції України.
Зазначає, що наявними відеоматеріалами не доведено, що він керував транспортним засобом, мав ознаки наркотичного сп`яніння, а тому підстав для пропонування працівниками поліції пройти огляд не було.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, з огляду на таке.
ОСОБА_1 в судовому засіданні, призначеному на 18 жовтня 2024 року, участі не приймав. Факт належного повідомлення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутні відомості про направлення на адресу ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови суду. Апелянт посилається на те, що оскільки він не приймав участі у судовому засіданні, з повним текстом постанови він ознайомився лише 23 жовтня 2024 року на сайті Єдиний реєстр судових рішень, коли вона з`явилась в загальному доступі, строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин. З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 01 листопада 2024 року, в якій порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 18 жовтня 2024 року, при цьому, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не з`явився, захисник останнього – адвокат Іващенко М.В. зазначила про обізнаність ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання, вказав про можливість розгляду справи апеляційним судом за відсутності ОСОБА_1 , вказала про узгодженість вказаного питання та правової позиції між нею та ОСОБА_1 .
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , який в попередніх судових засіданнях надавав свої пояснення щодо обставин справи та на доводи на підтримання апеляційної скарги.

Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Іващенка М.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.
Так, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №809787 від 22 липня 2024 року, згідно з яким, 22 липня 2024 року о 21-20 годині в м.Запоріжжя, Шевченківський район, по вул.Миколи Корищенка, біля буд.19, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на БК №471835 Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР України, про повторність попереджений. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП.
До вказаного протоколу додано: рапорт інспектора патрульної поліції Д.Майсак від 22 липня 2024 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток №2 до Інструкції) за підписом інспектора Майсак Д.А.; направлення на огляд водія транспортного засобу (додаток №1 до Інструкції) від 22 липня 2024 року о 21-55 годині; письмові пояснення ОСОБА_2 від 22 липня 2024 року; відеозапис події.
Крім того, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №809788 від 22 липня 2024 року, згідно з яким, 22 липня 2024 року о 21-20 годині в м.Запоріжжя, Шевченківський район, по вул. Миколи Корищенка, біля буд.19, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.4 та п.8.9 Б Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.122-2 КУпАП.
До вказаного протоколу додано: рапорт інспектора патрульної поліції Д.Майсак від 22 липня 2024 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 22 липня 2024 року; відеозапис події.
ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції, в судове засідання не з`явився, суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.
Перевіряючи доводи сторони захисту, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №809787 від 22 липня 2024 року, водію ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР, а саме: відмова водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
За проколом про адміністративне правопорушення серії ААД №809788 від 22 липня 2024 року, водію ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.4 та п.8.9 Б Правил дорожнього руху України.
Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Сторона захисту наполягає на тому, що наявними відеоматеріалами не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мав ознаки наркотичного сп`яніння, а тому підстав для пропонування працівниками поліції пройти огляд не було. 
З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, та був переглянутий при апеляційному розгляді, убачається, що відеозаписом зафіксовано переслідування працівникам поліції тз, на вимогу працівників поліції водій не зупиняється та продовжує рухатись. Через певний час працівники поліції наздоганяють цей тз. Зафіксовано, що з переднього пасажирського боку вийшов пасажир, який пояснив, що він не водій, а самого водія на місці не було. Працівники оглянули транспортний засіб, провели поверхневу перевірку пасажира, оглянули місцевість. В подальшому, працівники поліції оглянули відеозапис переслідування тз зі службового тз, після чого встановили, що був ще один чоловік (водій), який втік з місця події. Також, працівник поліції зазначила, що надійшов виклик від жінки про те, що п`яний водій сів за кермо автомобіля та поїхав, тобто автомобіль зупинили за орієнтуванням. Крім того, працівник поліції надіслала фото пасажира, з метою перевірки чи був він водієм тз, на що жінка – свідок вказала, що водієм була інша особа. В подальшому, через певний час на місце зупинки тз працівники поліції доставили ОСОБА_1 та роз`яснили йому причину зупинки тз та повідомили останньому про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер, на що останній повідомив, що він не знаходився в автомобілі та перебував за 2 км від місця події. Працівники поліції повторно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Останній зазначив, що його забрали від батька та він не був в автомобілі, не керував ним, та навіть не має ключів. Працівник поліції повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. На питання працівника поліції чи відмовляється ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, останній повідомив, що звісно. Працівником поліції повідомлено, що буде складено протокол та роз`яснено ОСОБА_1 процесуальні права. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції надано невірну оцінку вказаному відеозапису, оскільки цей відеозапис не відповідає змісту протоколів та не доводить факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , за вказаних у протоколах обставин. 
З письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , які долучені до протоколу, неможливо однозначно встановити, що у цих поясненнях мова іде саме про ОСОБА_1 .
За клопотанням сторони захисту апеляційний суд неодноразово викликав свідка ОСОБА_2 у призначені судові засідання, проте, жодного разу остання у судові засідання за викликами не з`явилась, згідно з довідкою помічника судді, ОСОБА_2 повідомила, що до суду з`являтися вона не буде, просила її не турбувати. 
Згідно з відеозаписом, на місці події свідка ОСОБА_2 не було. 
При розгляді справи судом апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту викликано працівника поліції Майсак Д.А., якою складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , яка пояснила, що надійшов виклик від жінки про те, що п`яний водій сів за кермо автомобіля та поїхав. Вказаний автомобіль було зупинено за орієнтуванням. Крім того, вона надіслала фото пасажира свідку, з метою перевірки чи був він водієм тз, на що жінка – свідок вказала, що водієм була інша особа.
Отже, обставини, викладені в протоколі, та в рапорті працівника поліції, а в подальшому - в оскаржуваній постанові суду, про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, не узгоджується з відеозаписом, доданим до протоколу. 
Висновки суду про те, що у справі наявна достатня сукупність узгоджених між собою доказів, які беззаперечно свідчать про доведеність вини особи, відповідають критерію належності, достатності та допустимості, суперечать фактичним обставинам. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Матеріали цієї справи свідчать про те, що в цьому випадку особами, уповноваженими на складання протоколу, не були здійсненні усі необхідні дії щодо збирання доказів з метою встановлення всіх обставин, що мають значення.
Протокол щодо ОСОБА_1 був складений за наявності сумнівів у самих працівників поліції щодо можливості доведення вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення, що не узгоджується з положеннями ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якими, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять доказів, які б можна було визнати достатніми, на підтвердження факту керування останнім 22 липня 2024 року о 21-20 годині в м.Запоріжжя, Шевченківський район, по вул. Миколи Корищенка, біля буд.19 автомобілем «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 .
З огляду на викладене, протоколи та інші докази, що містяться в матеріалах справи, не можуть слугувати достатніми доказами для доведення винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні.
В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому, як зазначено вище, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.
На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Проте, суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаних правопорушеннях є передчасними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.
З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 жовтня 2024 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП скасувати. 
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 336/7994/24