ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2026 року   Справа №906/1268/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Мельник О.В.
суддя Петухов М.Г.
суддя Гудак А.В.
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" на рішення Господарського суду Житомирської області від 22.01.2026 (суддя Кудряшова Ю.В., повне рішення складено 02.02.2026)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп"
про стягнення 60882,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.01.2026 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" 60882,00 грн неустойки та 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору на користь Військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідач, прийнявши на себе договірні зобов`язання, погодився з передбаченою договором відповідальністю за їх порушення, був обізнаний зі строками поставки товару, однак допустив їх порушення шляхом неповної та несвоєчасної поставки товару, чим не виконав належним чином умови договору.
Крім того, суд першої інстанції встановив, що розрахунок штрафу, поданий позивачем, є арифметично правильним, обґрунтованим та здійсненим відповідно до умов договору і вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" неустойки.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" звернулось з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з останнього 60882 грн неустойки та 2422,40 грн судового збору.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказує, що одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу суперечить ст.61 Конституції України, оскільки ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність у діях відповідача порушення декількох різних зобов`язань перед позивачем, наслідком чого стало подвійне застосування відповідальності одного й того ж самого виду – неустойки (штрафу та пені).
Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що сторони передбачили умовами договору відповідальність у вигляді неустойки, зокрема у п.7.2.: за порушення строків поставки товару у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого, несвоєчасно поставленого або недопоставленого Товару за кожний день прострочення поставки та у п.7.7: за порушення строків виконання зобов`язань у розмірі 0,1 відсотка вартості загальної кількості Товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів відповідач додатково сплачує позивачу штраф у розмiрi 7 (семи) відсотків від зазначеної суми Товару, відповідно до ч.2 ст.231 Господарського кодексу України (далі – ГК України).
Оскільки положення договору не є недійсними чи нікчемними, а порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару встановлено судом першої інстанції, позивач вважає правомірним та обґрунтованим задоволення позовних вимог про стягнення неустойки в повному обсязі.
Таким чином, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" – без задоволення.
Враховуючи приписи абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" на рішення Господарського суду Житомирської області від 22.01.2026 у справі №906/1268/25 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів, наведених в ній, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та наявні докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, а також правильність застосування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.09.2024 між Військовою частиною НОМЕР_1 (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" (Постачальник) укладено договір про закупівлю №10 від 25.09.2024 (далі – Договір) у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування". 
Згідно з п.1.1. Договору, відповідач зобов`язувався поставити та передати у власність позивача зарядні станції Bluetti AC200P у кількості 12 (дванадцять) одиниць (далі – Товар), а позивач зобов`язувався прийняти Товар та сплатити його вартість у порядку та на умовах, визначених Договором.
Відповідно до п.1.3 Договору Постачальник гарантував, що товар, який є предметом Договору належить йому на праві власності або іншому речовому праві, що надає йому право розпоряджатися Товаром, є новим і не був у використанні, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним в Україні законодавством.
Ціна Договору становить 438000,00 грн з ПДВ, яка включає: ціну Товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією Товару Замовнику, всі витрати Постачальника, враховуючи вартість транспортних послуг на доставку Товару до місця поставки, визначеного цим Договором, здійснення вантажно-розвантажувальних послуг при поставці Товару; перевірку комплектності, цілісності та відсутності пошкоджень у присутності представників Замовника. Ціна Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін та згідно з іншими умовами, що передбачені цим Договором (п.3.2.-3.4.).
Пунктом 4.1. Договору визначено, що розрахунок за поставлений Товар здійснюється Замовником згідно з рахунком Постачальника в безготівковому порядку, протягом 10 (десяти) банківських днів з дати поставки Товару на адресу Замовника на підставі належним чином оформленого двостороннього акту приймання-передачі Товару.
Також в п.5 сторони погодили умови щодо поставки Товару, зокрема: місце поставки Товару: м. Київ (п.5.1), строк поставки Товару: до 5 (п`яти) робочих днів, але не пізніше 05.10.2024 (п.5.2.). Поставка Товару здійснюється з дня підписання Договору (п.5.3.). 
Відповідно до Договору (п.5.6-5.8.) Товар вважається поставленим і право власності на нього переходить до Замовника з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором сторони передбачили у Договорі відповідальність, встановлену чинним законодавством України, а також положеннями самого Договору (п.7.1).
За непоставку, несвоєчасну поставку або недопоставку Товару, або порушення строку заміни неякісного (невідповідного) Товару на якісний (відповідний), Постачальник сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого, несвоєчасно поставленого або недопоставленого Товару за кожний день прострочення поставки, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 5 % від вказаної суми (п.7.2. Договору).
Разом з тим, у п.7.7. Договору вказано, що за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості загальної кількості Товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів Відповідач додатково сплачує позивачу штраф у розмiрi 7 % в від зазначеної суми Товару, відповідно до ч.2 ст.231 ГК України.
Згідно з п.7.4. Договору, штрафні санкції зазначені в п.7.2. сплачуються Постачальником протягом семи робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги.
Пунктом 12.1. Договору передбачено, що він набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками обох Сторін, скріплюється печатками Сторін (за наявності) і діє до 31.12.2024.
Відповідно до Специфікації Сторони погодили найменування, асортимент та кількість (12 одиниць) Товару.
Згідно видаткової накладної №643 від 02.12.2024 відповідач поставив позивачу Товар в кількості 4 одиниці, загальною вартістю 146000,00 грн.
На виконання умов Договору позивач сплатив вартість поставленого товару в сумі 146000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №555 від 03.12.2024.
У зв`язку з прострочення виконання зобов`язання, позивач, діючи відповідно до пп.6.2.1 п.6 Договору, направив на адресу відповідача, зазначену в Договорі, лист від 18.12.2024 №2367/3841 про дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку з 20.12.2024.
Додатковою угодою №1 від 20.12.2024 року до Договору про закупівлю №10 від 25.09.2024 позивач та відповідач дійшли взаємної згоди на зменшення обсягу закупівлі за Договором з 12 (дванадцяти) одиниць Товару до 4 (чотирьох) одиниць, у зв`язку із чим ціну Договору було зменшено до фактично сплаченої позивачем вартості 4 (чотирьох) одиниць Товару, а саме, до 146000,00 грн.
10.01.2025 Військова частина НОМЕР_1 направила відповідачу претензію з вимогою сплатити неустойку у сумі 60882,00 грн протягом семи робочих днів з моменту її отримання, що нарахована за порушення строку поставки та за порушення строків виконання зобов`язань, 
Однак зазначена претензія була повернута поштовим оператором на адресу позивача у зв`язку із закінченням строку зберігання. 
Враховуючи, що відповідач не виконав вимоги претензії та не сплатив нараховану неустойку у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів.
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом положень ст.626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з приписами ст.525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, правовідносини сторін виникли на підставі договору про закупівлю №10 від 25.09.2024, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань, відповідно до положень ст.11, 202, 509 ЦК України.
Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст.662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно з ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1)вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2)надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
За приписами ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За умовами п.5.2., п.5.3. Договору, поставка Товару повинна була бути здійснена у строк до 5 (п`яти) робочих днів з дня підписання договору, але не пізніше 05.10.2024.
У встановлений Договором строк відповідач Товар не поставив, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання зобов`язання. Фактична поставка частини Товару (4 одиниці) відбулася лише 02.12.2024, тобто з порушенням строків та не в повному обсязі.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За приписами ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч.1, 2 ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Пунктом 7.1. Договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором. 
З урахуванням п.7.2. Договору, за порушення строку поставки Товару або недопоставку, несвоєчасну поставку, або порушення строку заміни неякісного (невідповідного) Товару на якісний (відповідний), постачальник, Відповідач, сплачує замовнику, позивачу, пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого, несвоєчасно поставленого або недопоставленого Товару за кожний день прострочення поставки. 
Відповідно до п.7.7. Договору, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості загальної кількості Товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів відповідач додатково сплачує позивачу штраф у розмiрi 7 (семи) відсотків від зазначеної суми Товару, відповідно до частини другої ст.231 ГК України.
Згідно положень частини другої ст.231 ГК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), за порушення строків виконання зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.
Позивач здійснив розрахунок неустойки, що підлягає сплаті відповідачем за порушення умов Договору, загальний розмір якої становить 60882,00 грн, з яких: 18542,00 грн – неустойка за порушення строків виконання зобов`язання та несвоєчасну поставку 4 (чотирьох) одиниць Товару; 42340,00 грн – неустойка за порушення строків виконання зобов`язання та непоставку Товару у кількості 8 (восьми) одиниць.
Перевіривши наведений розрахунок, колегія суддів дійшла висновку, що він є арифметично правильним, здійсненим відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення 60882,00 грн неустойки.
Оцінюючи доводи апелянта щодо неправомірності одночасного стягнення пені та штрафу як такого, що нібито суперечить ст.61 Конституції України, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
Штраф і пеня не є самостійними видами юридичної відповідальності, а виступають різними формами однієї і тієї ж міри відповідальності – неустойки, що свідчить про відсутність порушення принципу недопустимості подвійного притягнення до відповідальності одного виду.
Положення ст.61 Конституції України забороняють подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду, тоді як у даному випадку йдеться про застосування різних санкцій у межах одного виду відповідальності.
Крім того, п.7.2 та п.7.7 Договору №10 від 25.09.2024 передбачено застосування неустойки за різні порушення зобов`язання та/або за різні періоди прострочення, що виключає їх дублювання. Зокрема, пеня нараховується за кожен день прострочення, тоді як штраф застосовується як додаткова санкція у разі тривалого порушення (понад 30 днів).
Більше того, частина друга ст.231 ГК України прямо передбачає можливість одночасного стягнення пені та штрафу у разі порушення строків виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові 01.06.2021 у справі №910/12876/19, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно зі ст.549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст.230 ГК України – видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. 
Аналогічні висновки також наведені у постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 09.11.2023 у справі №902/919/22 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19.
Враховуючи викладене, доводи апелянта про подвійне притягнення до відповідальності є юридично необґрунтованими, ґрунтуються на неправильному розумінні правової природи неустойки та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. 
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення, а наведені в них доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Житомирської області від 22.01.2026 без змін, з огляду на що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" задоволенню не підлягає.
Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подання апеляційних скарг покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Рішення Господарського суду Житомирської області від 22.01.2026 у справі №906/1268/25 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В. 

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Гудак А.В.