П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/3365/26	

Перша інстанція: суддя Величко А.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Терлецького Д.С., суддів Вербицької Н.В., Димерлія О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

Рух і обставини справи
01.04.2026 р. ОСОБА_1 (надалі також – ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення в період з 01.07.2014 р. по 14.08.2017 р.; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2014 р. по 14.08.2017 р. включно, ураховуючи базовий місяць лютий 2008 року та здійснити виплату різниці між виплаченою раніше індексацією. 
На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та на теперішній час виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. При цьому за період з 01 липня 2014 року по 14 серпня 2017 року йому була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення у меншому розмірі, а саме без застосування базовим місяцем лютого 2008 року.
Військова частина НОМЕР_1 (надалі також – відповідач) заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що у період з 01.07.2014 р. по 31.12.2015 р. позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення. Стосовно періоду з 01.01.2016 р. по 14.08.2017 р. відповідач вказує, що загальний розмір грошового забезпечення позивача був збільшений з січня 2016 року за рахунок підвищення окремих складових, що виключало необхідність застосування індексації у вказаний період.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 р. позов задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.07.2014 р. по 14.08.2017 р. включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2014 р. по 14.08.2017 р. включно, враховуючи базовий місяць січень 2008 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до П`ятого апеляційного адміністративного суду, в якій просив:
- скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 р. у адміністративній справі №400/3365/26 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 відмовити в повному обсязі.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2026 р. відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Обставини справи 
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 09.02.2011 р. та виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 14.08.2017 р.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2026 р. №159/ф про нараховане та виплачене щомісячне грошове забезпечення та індексацію ОСОБА_1 за період з січня 2014 р. по серпень 2017 р. індексація грошового забезпечення нараховувалася і виплачувалася до грудня 2015 року включно. Починаючи з січня 2016 року індексація не нараховувалась.
На запит позивача від 30.01.2026 року відповідач листом від 20.02.2026 р. № 160/ф повідомив, що індексація грошового забезпечення у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р. нараховувалась та виплачувалась у відповідності до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078. У період з 01.01.2016 р. по 14.08.2017 р. індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася і законних підстав для вчинення таких дій у військової частини НОМЕР_1 немає.

Оцінка суду першої інстанції
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Враховуючи незмінність посадового окладу за посадою, яку займав позивач, станом на дату виникнення оскаржуваних правовідносин, позивач відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2014 р. по 14.08.2017 р. із застосуванням січня 2008 року базовим місяцем. 

Доводи апеляційної скарги 
Скаржник на обґрунтування вимог про скасування рішення суду вказав, що з 01.07.2014 р. по 31.12.2015 р. позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, тому суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги за вказаний період. 
Також скаржник твердить, що з 01.01.2016 р. грошове забезпечення військовослужбовцям було значно збільшено за рахунок підвищення розміру щомісячної премії. Водночас згідно з чинним на той момент правовим регулюванням індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 14.08.2017 р. позивачу не нараховувалась і не виплачувалась, а законні підстави для вчинення таких дій у відповідача – відсутні. 

Позиція позивача у справі на заявлену апеляційну скаргу
Позивач своїм правом на подання відзиву не скористався. Про розгляд справи повідомлений шляхом направлення судової кореспонденції засобами поштового зв`язку.

Джерела права та оцінка суду апеляційної інстанції
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і правильність застосування норм матеріального і процесуального права, суд у складі колегії суддів дійшов таких висновків.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII). Закон № 1282-XII наведено у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з статтею 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У статті 3 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Підстави для проведення індексації визначені у статті 4 Закону № 1282-ХІІ. У редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у частині першій статті 4 цього Закону було визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. №911-VIII, який набрав чинності 01.01.2016 р., до цієї норми були внесені зміни.
Так, індексація грошових доходів населення згідно з частиною першою статті 4 Закону №1282-ХІІ проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1282-XII підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону №1282-XII порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі – Порядок № 1078).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Отже, відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1282-ХІІ та пункту 6 Порядку № 1078 підприємства, установи, організації, включно з тими, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, зобов`язані проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила встановлений поріг індексації. Посилання відповідача на статтю 5 Закону №1282-XII, пункт 6 Порядку № 1078, якими визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, як на підтвердження правомірності своїх дій щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, є хибним, оскільки здійснення особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16.06.2020 р. у справі № 206/4411/16-а).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Водночас згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 р. № 1013, яка набрала чинності 15.12.2015 р., до Порядку №1078 внесені зміни. Згідно зі змінами, зокрема, замість категорії «базовий місяць» запроваджено категорію «місяць підвищення доходу», а також інший порядок визначення місяця підвищення доходу. Окремо слід вказати, що згідно з пунктом 6 цієї Постанови вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 року.
Так, на відміну від механізму визначення «базового місяця» – яким вважався місяць підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій, виплат із соціального страхування або зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (у тому числі за рахунок постійних складових зарплати) – «місяць підвищення доходу» настає виключно тоді, коли фактично підвищено тарифну ставку (оклад). Зростання заробітної плати за рахунок інших постійних складових без підвищення тарифної ставки чи окладу на індексацію за цими змінами не впливає та не зменшує розмір індексації.
Для працівників бюджетної сфери поняття «підвищення тарифних ставок (окладів)» у новому механізмі означає підвищення, здійснене відповідно до законодавства в цілому, а не індивідуальну зміну ставки конкретному працівнику (наприклад, у зв`язку з призначенням або переведенням на іншу посаду), як це передбачалося раніше. Тобто місяць підвищення тарифної ставки відповідно до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013, не визначається для кожного працівника окремо.
Якщо за попереднім механізмом точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін слугував базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю (100%), а нарахування індексації здійснювалося індивідуально залежно від дати прийняття на роботу та зміни надбавок і доплат працівника, то за змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013, індекс споживчих цін обчислюється не індивідуально, а починаючи з моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Отже, починаючи з 01.12.2015 р. відправною точкою для визначення місяця підвищення та початку наростаючого обчислення індексу споживчих цін є місяць, у якому востаннє була підвищена тарифна ставка (оклад) за посадою, що її обіймає відповідний працівник.
У зв`язку із запровадженням порядку, покликаного забезпечити єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників Кабінет Міністрів України доручив міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року (абзац перший пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013).
Також було визначено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (абзац другий пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013).
Наведені висновки щодо змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 р. № 1013, узгоджуються із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.04.2023 у справі № 420/15397/21. Цей висновок залишається наразі незмінним у практиці Верховного Суду, що підтверджується постановою від 30.04.2025 р. у справі № 580/7644/23, постановою від 15.11.2024 р. у справі № 160/3223/22 та іншими.

Згідно з встановленими у цій справі обставинами станом на січень 2016 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 р. № 1294. 
Вказана постанова набрала чинності 01.01.2008 р. та у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 р. № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, втратила чинність 01.03.2018 р.
З наведених причин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу у січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку №1078, із урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013, є січень 2008 року, а не лютий 2008 року, як це визначив позивач у позовній заяві.
Суд у складі колегії суддів наголошує, що вирішальним є незмінність розміру посадового окладу за відповідною посадою, який за період з 2008 по 2018 роки визначався відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 р. № 1294. Натомість твердження скаржника про вирішальне значення, власно, розміру посадового окладу військовослужбовця чи його загального грошового забезпечення є хибними.
З наведених причин повноваження державних органів щодо визначення «місяця підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку №1078 (із урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013), не є дискреційними. У Порядку №1078 установлено тільки один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень – проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, у встановленому розмірі, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року. Збіжний правовий висновок, викладено Верховним Судом у постанові від 22.03.2023 р. у справі №380/1730/22, постанові від 27.04.2023 р. у справі №420/15397/21.

Суд у складі колегії суддів наголошує, що згідно з наявними у матеріалах справи довідками від 20.02.2026 р. № 159/ф та від 06.04.2026 р. №352/ф про нараховане та виплачене щомісячне грошове забезпечення та індексацію ОСОБА_1 за період з січня 2014 р. по серпень 2017 р., ОСОБА_1 до 01 грудня 2015 року отримував грошове забезпечення, індексація якого проводилася згідно з чинним на той момент нормативним регулюванням і не була узалежнена від останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник. 
Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2014 р. по 30.11.2015 р. включно, із урахуванням базового місяця січня 2008 року. Натомість вірним є висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для індексації із урахуванням базового місяця січня 2008 року за період з 01 грудня 2015 р. по 14 серпня 2017 р., оскільки посадові оклади військовослужбовців протягом періоду часу з 01 січня 2008 р. по 28 лютого 2018 р. залишалися незмінними.
Ураховуючи, що обраний судом спосіб захисту порушеного права повинен бути ефективним і забезпечити реальне відновлення порушених прав позивача, задоволення позову про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 р. по 14 серпня 2017 р. повинно відбуватися з одночасним визначенням січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації.
У цьому зв`язку суд у складі колегії суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення позивача у грудні 2015 р. хоча і була проведена, але без застосування січня 2008 року як базового місяця. З цієї причини нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення за грудень 2015 р. повинна бути проведена із урахуванням вже виплачених сум.

Висновки суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Ураховуючи, що суд першої інстанції неправильно застосовав норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, суд у складі колегії суддів вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволенні позовних вимог за період з 01.07.2014 р. по 30.11.2015 р. та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року скасувати у частині задоволених позовних вимог за період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2015 року, прийнявши у відповідній частині нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 325 КАС України набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.С.Терлецький

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: О.О.Димерлій