Cправа №333/6564/25
Провадження №2/333/3889/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року      м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючої судді   Круглікової А.В.,
при секретарі судового засідання Єрмоленко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
за позовом: ТОВАРИСТВА З ОБЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», код ЄДРПОУ: 35625014, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032
до відповідача:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі – ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 17 110 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що 26.07.2024 ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики №79192968. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до реєстру боржників №40 від 23.12.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 17 110 грн. Однак, відповідачка свої зобов`язання з повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом належним чином не виконала. У зв`язку з чим, за ОСОБА_1 за вказаним договором обліковується заборгованість в загальній сумі 17 110 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити.
Заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 06.10.2025 позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 10 000 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 2 250 грн. заборгованості за відсотками, 4 860 грн. заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою та 3 028 грн. судового збору.
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 10.03.2026 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 06.10.2025 скасовано, справу призначено до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задовольнити.
Відповідач та представник відповідача в судові засідання не з`явились, надали на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти заявлених вимог заперечують повністю.
22.02.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позов є недоведеним та необґрунтованим, що є підставою для відмови у позові. Так, відповідач вказує, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено саме факту укладання правочину, а саме: отримання смс ідентифікатором, направлення на пошту листа, направлення належність телефону та електронної пошти саме відповідачу. Також, зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують факт перерахування коштів на рахунок Відповідача. Тобто, матеріали справи не містять доказів виконання зобов?язання первісними кредиторами. Позивачем ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що банком були перераховані грошові кошти Відповідачу в розмірах, що передбачені кредитним договором, а Відповідач ці кошти отримав. Розрахунки заборгованості містять лише суму заборгованості (незмінну) за період відступлення права вимоги та не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитного договору, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. В матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЄАПБ», що Позивач в якості доказів надав лише копії договорів факторингу та витяги з реєстру боржників з розрахунком заборгованості. Матеріали справи жодного підтвердження направлення Позивачем письмової вимоги до Відповідача про повернення боргу: а саме фіскальних чеків, опису вкладення до цінного листа, поштових накладних, підтвердження отримання Відповідачем листів УКРПОШТОЮ. Крім того, відповідач вважає, що нарахування позичальником заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою в сумі 4860,00 грн, як правові наслідки не виконання умов договору є неправомірним, а тому ці вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, просять суд у задоволенні позову відмовити повністю. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 
Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного вище Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).
За змістом статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як встановлено судом, 26.07.2024 ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики №79192968. Сума позики – 10 000 грн. Строк позики – 30 днів. Денна процентна ставка – 0,75 % в день.
З матеріалів справи вбачається, що наведений вище договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтворених шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 9.2. договору позики № 79192968, адреса, реквізити ті підпис сторін.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Так, загальні правила щодо форми договору визначено у статті 639 Цивільного кодексу України, згідно з якою:
- договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;
- якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася;
- якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі;
- якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 Кодексу).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини справи та зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій наданий кредит (позика), строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення правочину на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За вказаних обставин, є встановленим факт укладення 26 липня 2024 року наведеного вище договору позики із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики від 26.07.2024 № 79192968, а саме укладені ТОВ «ФК «ЄАПБ» з первісним кредитором договір факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21, додаткові угоди до вказаного договору факторингу, акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу, реєстр боржників та платіжну інструкцію про перерахування коштів за відступлення права вимоги.
Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним договором позики від 26.07.2024 № 79192968.
Доводи відповідача відносно того, що позивач (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») не є кредитором за спірним кредитним договором та право вимоги йому не передано спростовуються зібраними у справі доказами. А тому, відхиляються судом, як неспроможні.
При розгляді справи по суті, судом враховано, що укладений між сторонами договір позики в у встановленому законом порядку жодною із сторін не оспорювався та не визнавався недійсним в судовому порядку.
Посилання відповідача у відзиві на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надало суду доказів отримання ним кредитних коштів від первісного кредитора є помилковими та безпідставними, оскільки факти їх надання підтверджуються наявними у матеріалах справи як самим договором позики, який, станом на час розгляду цієї справи в суді, є дійсним, так й наданою АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду інформацією про надходження 26.07.2024 коштів в сумі 10 000 грн на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 . Крім того, зазначений правочин підтверджує факт наявності відповідних правовідносин, а його зміст вказує на погоджені сторонами обставини щодо передання в позику відповідачу коштів у визначеному розмірі. 
Водночас, суд виходить з того, що відповідачка не була позбавлена можливості надати докази, які б спростовували отримання коштів у позику. В свою чергу на підтвердження заявлених позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано копії відповідного договору позики, договору факторингу, із відповідними додатками та розрахунок заборгованості за договором, які є чинними та, які відповідач належними доказами не спростував.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка прийняті на себе зобов`язання зі сплати основного боргу по тілу кредиту за наведеним вище договором позики належним чином не виконала, внаслідок чого за останньою обліковується заборгованість в сумі 10 000 грн. основного боргу.
Факт наявності вище наведеної заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем.
Будь-яких інших доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання прийнятих на себе зобов`язань, встановлених умовами договору позики.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вимоги до ОСОБА_1 про стягнення наведеної вище заборгованості по основному боргу за договором позики підлягають задоволенню в повному обсязі.
Позивачем, окрім заборгованості за основним боргом, заявлені вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування позикою в сумі 2 250 грн. за період з 26.07.2024 по 24.08.2024 та в сумі 4 860 грн. заборгованості по відсоткам за понадстрокове користування позикою за період з 25.08.2024 по 11.09.2024.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України.
З огляду на викладене, судом встановлено, що за договором позики від 26.07.2024 № 79192968 строк позики (строк договору) становить 30 днів.
За таких обставин, з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування позикою поза межами строку дії договорів позики є безпідставним.
Відтак, нарахування процентів за користування позикою за договором позики від 26.07.2024 № 79192968 повинно здійснюватись в межах тридцятиденного строку дії договору.
Нарахування відсотків поза межами строку дії договорів позики є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим, відхиляються судом в цій частині.
З огляду на викладене, враховуючи, що нарахування відсотків за користування позикою необхідно здійснювати в межах строку дії договору позики, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача відсотків за користування позикою в сумі 2 250 грн., тобто за 30 днів, що нараховані на основну суму позики в розмірі 10 000 грн. 
У задоволенні іншої частини вимог щодо стягнення відсотків за користування позикою судом відмовляється у зв`язку з безпідставністю.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2 167,91 грн. покладається судом на відповідача.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273-274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ: 35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») – 10 000 (десять тисяч) грн. заборгованості за основною сумою боргу, 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн. заборгованості за відсотками за користування позикою та 2 167 (дві тисячі сто шістдесят сім) грн. 91 коп. судового збору.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя        А.В.Круглікова