Справа № 576/506/26
Провадження № 2/576/462/26

РІШЕННЯ
і м е н е м У к р а ї н и
11 червня 2026 року      м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області 
суддя	Усенко Л.М.	
секретар судового засідання	Бірюк О.І.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу	№ 576/506/26 	
за позовом	ОСОБА_1 	
до відповідача	ОСОБА_2 	
про	зменшення розміру аліментів	
учасники справи та представники:	  	
позивач	не з`явився	
представник позивача	ОСОБА_3 	
відповідач	не з`явилась	

ВСТАНОВИВ:
04.03.2026 позивач через свого представника – адвоката Осьмакова О.А. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі судового наказу у справі 576/1603/25 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї четвертої доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В подальшому, на підставі рішення у справі 576/1611/25 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї четвертої доходу. Відповідні рішення перебувають на виконанні Глухівського відділу Державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Розмір аліментів, стягнутих відповідно до рішень Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08.07.2025 та 26.08.2025 цілком відповідає вимогам сімейного законодавства та усталеній судовій практиці щодо розміру аліментів на одну дитину, однак зміна розміру аліментів, що стягуються з позивача, буде спрямована на дотримання балансу майнових інтересів сторін та водночас не суперечитиме інтересам осіб, на користь яких відповідні платежі стягуються.
Суд не може припинити стягнення аліментів за вказаним вище виконавчим документом, оскільки це знаходиться поза межами його повноважень, однак ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку є зменшення аліментів, що підлягають до стягнення.
Тому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу у справі № 576/1603/25 на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення суду у справі 576/1611/25 на утримання повнолітньої дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою судді від 09 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 06 травня 2026 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив задовольнити позов. Додатково пояснив, що у позивача змінився сімейний стан, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_6 . 
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача, безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Судовим наказом Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09.07.2025 в цивільній справі № 576/1603/25 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягування з 02.07.2025 (а.с. 8).
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2025 в цивільній справі № 576/1611/25 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_5 віку двадцяти трьох років (а.с. 9-11). Вказане рішення суду ОСОБА_1 не оскаржувалося.
Таким чином, після винесення 26.08.2025 судового рішення загальний розмір аліментів, що підлягають стягненню з позивача за вказаними судовими рішеннями, складає 50 відсотків від його заробітку (доходу).
Відповідно до довідки № 43 від 03.04.2026, наданої відповідачу Глухівським відділом ДВС про розмір аліментів згідно з судовим наказом № 576/1603/25 від 09.07.2025, вбачається, що ОСОБА_2 дійсно отримувала аліменти від ОСОБА_1 : у жовтні 2025 року у сумі 25 847,89 грн., у листопаді 2025 року у сумі 11 352,74 грн., у грудні 2025 року у сумі 40 939,03 грн., у січні 2026 року у сумі 22 483,88 грн., у лютому 2026 року у сумі 23 595,98 грн., у березні 2026 року у сумі 21 649,81 грн (а.с. 49).
Також позивачем надана роздруківка із застосунку Дія, на якій міститься актовий запис про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с. 45). 
З огляду на предмет та підстави позовної заяви, а також доводи апеляційної скарги, основне питання, яке постало перед апеляційним судом у даній справі - це можливість зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.
У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. ч. 1-2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України, ч. 2 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Звертаючись із позовом, представник позивача вказував, що розмір аліментів, стягнутих відповідно до рішень Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08.07.2025 та 26.08.2025 цілком відповідає вимогам сімейного законодавства та усталеній судовій практиці щодо розміру аліментів на одну дитину, однак зміна розміру аліментів, що стягуються з позивача буде спрямована на дотримання балансу майнових інтересів сторін та водночас не суперечитиме інтересам осіб, на користь яких відповідні платежі стягуються. До завершення підготовчого судового засідання відповідач надав роздруківку із застосунку Дія, на якій міститься актовий запис про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .
Із положень статті 192 СК України слідує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є зміна (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, які виникли після ухвалення судом цього рішення.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Надана позивачем роздруківка актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , не є достатнім доказом зміни сімейного стану позивача або зміни його матеріального становища. Так, доказів на підтвердження реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 позивач не надав. Відомості про підставу внесення ОСОБА_1 як батька дитини в актовий запис про народження ОСОБА_8 (дитина народжена в шлюбі, запис вчинений за вказівкою матері, за спільною заявою батьків тощо) в наданій суду роздруківці не відображені. Також позивач не надав доказів свого матеріального стану, його зміни у бік зменшення, доказів перебування малолітнього ОСОБА_9 на його утриманні.
Крім того, на момент винесення Глухівським міськрайонним судом Сумської області судового наказу від 09.07.2025 в цивільній справі № 576/1603/25 та рішення від 26.08.2025 в цивільній справі № 576/1611/25 ОСОБА_10 виповнилося сім років. А тому факт його народження жодним чином не свідчить про зміни в житті позивача після ухвалення судом рішень, які вказані вище.
Аліменти (ст. 181 СК України) це конкретна, чітко визначена судова або договірна грошова виплата. Вона призначається переважно тоді, коли один із батьків проживає окремо і не бере добровільної участі в повсякденному утриманні дитини.
Обов`язок утримання (ст. 180 СК України) це глобальний обов`язок обох батьків забезпечувати дитину всім необхідним для життя, розвитку та навчання (житло, їжа, одяг, лікування, гуртки). Він діє автоматично від народження дитини і не залежить від того, чи живуть батьки разом, чи розлучені.
Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 зазначено, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.
У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже сторона повинна належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.
Отже, належних та достатніх доказів зміни свого сімейного або (та) майнового стану після ухвалення судових рішень про стягнення з нього аліментів на утримання дітей та до звернення із цим позовом позивач не надав, при цьому зменшення розміру аліментів не відповідає інтересам дітей, ставить їх у несприятливі умови в частині матеріального забезпечення, погіршуючи положення самих дітей. За таких обставин, фактичне втручання держави у спосіб зменшення сплачуваних на дітей аліментів в судовому порядку не є необхідним ні в інтересах самих дітей, ні в інтересах дотримання розумного балансу між виплатами.
Зважаючи на наведене, суд приходить висновку, що необґрунтоване зменшення аліментів на їх утримання буде суперечити інтересам дітей, та не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
А тому в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184, 192, 199 СК України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складене 15 червня 2026 року.

Суддя Л.М. Усенко