Справа № 931/987/25
Провадження № 2/931/96/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року селище Локачі
Локачинський районний суд Волинської області
у складі: головуючого - судді Масляної С.В.,
за участю: секретаря - Проскуненкової А.В.,
представника позивача - Лисяк С.В. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Локачах в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
29 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.03.2013 року АТ «ОТП Банк» та відповідач уклали кредитний договір № 2000620350. Зазначає, що даний договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надано декілька різних послуг - кредитування та видача і обслуговування кредитної картки. Банк виконав свої зобов`язання, надав позичальникові кредит та відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб. Натомість відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконав.
24.03.2023 року між AT «ОТП Банк» та TOB «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23. Відповідно до умов даного договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі, зокрема, за договором № 2000620350 від 15.03.2013 року, продукт (CARD), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , разом з усіма додатками до нього (у т. ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.
Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 12319,46 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту 8809,30 грн, заборгованість за відсотками 3510,16 грн.
24.10.2024 року позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості. Однак, відповідач досудову вимогу позивача проігнорував.
Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором в розмірі 12319,46 грн, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 26.01.2026 року розгляд справи було відкладено до 16.02.2026 року, визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача.
16.02.2026 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи.
18.03.2026 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення та відзив на позов, у якому просить поновити строк на подання відзиву та прийняти відзив на позов, оскільки між відповідачем та представником відповідача укладено договір про надання правничої допомоги лише 18.03.2026 року.Щодо позовних вимог – просить відмовити в їх задоволенні повністю з огляду на наступне. Вказує, що, по-перше, позивачем до позову долучено копію Договору про надання споживчого кредиту № №2000620350 від 28.08.2012р., при цьому зазначає,що кредитний договір №2000620350 було укладено 15.03.2013 р. По-друге, позивач у позові зазначає, що сума заборгованості по тілу кредиту – 8809,30 грн., а по відсотках – 3510,16 грн, при цьому у договорі про надання споживчого кредиту №2000620350 від 28.08.2012р. та специфікації до кредитного договору від 28.08.2012р. - сума кредиту 1 496,90 грн, у графіку платежів зазначена ще інша сума кредиту, а саме: 1580,97 грн, у виписці з рахунку, наданої АТ «ОТП Банк» від 09.08.2025р., яка була надана з порушенням банківської таємниці, оскільки ОСОБА_1 не давав згоди на надання такої інформації, вказана ще інша сума кредиту, а саме зазначено, що кінцева заборгованість 0,00 грн. Вважає, що позивачем не підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та відповідачем, оскільки позивачем не надано реєстру боржників до договору факторингу №24/03/23. Щодо судових витрат, то зазначає, що відповідачемпонесено витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, докази надання яких буде надано суду протягом 5 днів після ухвалення рішення. При цьому заперечує щодо стягнення судових витрат з відповідача в користь позивача. Просить судове засідання проводити за відсутності відповідача та його представника (а.с. 110-113).
18.03.2026 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника позивача на 12:00 07.04.2026 року.
26.03.2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі щодо доводів відзиву відповідача. Щодо правової природи кредитного договору та предмету позову. Зазначає, що 28.08.2012 року між AT «ОТП Банк» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 2000620350.Договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надано декілька різних послуг – кредитування та видача іобслуговування картки. Предметом позову у цивільній справі №931/987/25 є друга частина кредитного договору, а саме п.2 Договору - видача та обслуговування кредитної карти позичальника. Відповідно до п. 2.1 Договору Позичальник (надалі - Держатель) підтверджує факт укладання між ними Договору про видачу та обслуговування міжнародних
кредитних пластикових карток на підставі правил користування кредитною карткою MasterCard Standard, що розміщений на сайті банку та на умовах викладених врозділі 2 Договору (надалі Угода). Відповідно до п.2.2. Договору про споживчий кредит за умовами належного виконання позичальником умов Кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, Банк відкриває Держателю Картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart,а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки. Підписанням цього Договору Держатель картки підтверджує та погоджується, що: дані Держателя зазначені в цьому Договорі та умови, що стосуються відкриття Карткового рахунку викладені в Угоді та Договорі є заявою Держателя на відкриття Карткового рахунку та отримання Кредитної картки; картка, реквізити Карткового рахунку, розмір Кредитного ліміту, а також інша інформація надання якої необхідне у відповідності до чинного законодавства, надсилається Держателю поштою за адресою зазначеною в цьому Договорі. Вказує, що строк дії картки визначається строком дії карткового рахунку та умовами банківських тарифів і правил. Відповідно до стандартної практики обслуговування подібних кредитних продуктів, строк дії картки був чинний до анулювання рахунку або завершення дії кредитної лінії, що підтверджується фінансовими документами та банківськими правилами.
П.2.11 Договору встановлено, що Держатель зобов`язаний щомісячно погашати в повному обсязі суму мінімального платежу. Підписанням цього договору Держатель гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями Угоди, Правил та Тарифів Банку, з якими вінознайомився сам. (п.2.28 Договору).
Вказує, що емітована картка була отримана Відповідачем та активована15.03.2013 року. Саме з цієї дати Відповідач почав користуватись кредитною карткою. Стверджує, що Відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору, надіслання картки засобами поштового зв`язку і відсутність іншого договору. Посилання відповідача на різні дати договору та розбіжності у сумах є безпідставними та не спростовують існування зобов`язання. Зазначені розбіжності обумовлені різними складовими заборгованості (тіло кредиту, відсотки), динамікою руху коштів по рахунку, особливостями карткового кредитування. Ключовими доказами є виписка по рахунку та розрахунок заборгованості, яка відображає фактичне користування кредитними коштами та розмір заборгованості.
Стверджує, що доводи відповідача про нібито порушення банківської таємниці є безпідставними, юридично помилковими та такими, що суперечать його власній процесуальній позиції. Більше того, підписуючи кредитний договір, відповідач підтвердив свою згоду з умовами договору, які передбачають обробку та передачу інформації, пов`язаної з виконанням зобов`язання, у тому числі третім особам у випадку відступлення права вимоги. Отже, передача банком інформації позивачу здійснена правомірно, у межах чинного законодавства та договірних відносин сторін.
Щодо відступлення права вимоги, то позивачем долучено витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 року, згідно з яким позивачу було передано право грошової вимогиза договором про надання споживчого кредиту № 2000620350 від 15.03.2013 року, укладеними між АТ «ОТП Банк" та ОСОБА_1 . 
Щодо доводів відповідача про відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості зазначає наступне. До позовної заяви додано належні та допустимі докази, які містять детальний розрахунок заборгованості та виписку по рахунку. Загальний розмір заборгованості становить 12 319,46 грн, з яких: 8 809,30 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3 510,16 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. Зазначений розрахунок здійснено на підставі первинних бухгалтерських документів банку та відповідає умовам кредитного договору. Розрахунок ґрунтується на первинних бухгалтерських даних АТ «ОТП БАНК» і повністю відповідає умовам договору CARD. Згідно з банківською інформацією, останній платіж відповідач здійснив 08.05.2021 року, після чого зобов`язання не виконував. Борг утворився саме внаслідок невиконання умов п.2 договору, що є належною підставою для його стягнення. Крім того просить відмовити в задоволенні вимог відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу (а.с. 125-128).
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Суду пояснила, що між первісним кредитором ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 саме 28.08.2012 року укладено кредитний договір № 2000620350. Даний договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надано декілька різних послуг, а саме кредитування та видача і обслуговування кредитної картки. Пунктом 2 кредитного договору визначені порядок, умови видачі та обслуговування кредитної картки. Позовні вимоги заявлені саме за п.2 кредитного договору від 28.08.2012 року щодо видачі та обслуговування кредитної картки. Оскільки відповідачем кредитну картку було активовано 15.03.2023 року відповідно до умов, викладених у застереженні до п. 2.2.1 кредитного договору, то датою договору у викладених позовних вимогах зазначено саме 15.03.2023 року. Зазначення дати договору від 15.03.2023 року не свідчить про укладення будь – якого іншого кредитного договору між первісним кредитором та ОСОБА_1 , окрім як договору від 28.08.2012 року, така різниця в датах зумовлена наданням двох продуктів одним кредитним договором та зручністю відстеження виконання зобов`язань за пунктом 1 та пунктом 2 укладеного договору. Відповідач користувався кредитною карткою, а також погашав заборгованість, востаннє в травні 2021 року, що свідчить про визнання ним своїх зобов`язань. Просить позов задовольнити. 
Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду, 22.04.2026 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та його представника.
Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 28.08.2012 року АТ «ОТП Банк» та відповідач ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту № 2000620350 (далі Договір), який за правовою природою є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надаються декілька різних видів фінансових послуг, а саме: кредитування та видача і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (а.с. 27-30).
Порядок і умови надання кредиту визначені розділом 1 Договору.
Порядок і умови видачі та обслуговування кредитної картки позичальника визначені розділом 2 Договору.
У додаткових поясненнях від 26.03.2026 представник позивача зазначив, що згідно з договором факторингу ТОВ «Брайт Інвестмент» було відступлене право вимоги лише в частині заборгованості за розділом 2 Договору, а саме за продуктом CARD (видача і обслуговування кредитної картки позичальника) (а.с. 125-129).
Відповідно до умов п. 2.1 Розділу 2 Договору, банк та позичальник підтверджують факт укладення між ними Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) на підставі Правил користування кредитною карткою MasterCard Standart, що розміщені на Інтернет сайті банку (www.otpbank.com.ua) (надалі Правила) та на умовах, викладених в цьому розділі (надалі Угода).
Згідно з пунктом 2.2 Договору, за умови належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк:
- відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки (п.2.2.1). 
- в порядку, передбаченому Угодою, надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії до карткового рахунку у розмірі, що передбачений Угодою, а позичальник приймає кредит і зобов`язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строк та в порядку, що передбачені Угодою (п.2.2.2).
За умовами п.2.3 Договору, отримання, обслуговування та погашення кредиту позичальником відбувається через картковий рахунок.
Відповідно до п.2.4 Договору, розмір кредитного ліміту складає 1000,00 гривень. В будь-який час строку дії цього договору банк має право змінити розмір кредитного ліміту (зменшити чи збільшити) без зазначення причин такої зміни. Підписанням цього договору позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни розміру кредитного ліміту.
Строк дії кредитної лінії становить 3 роки (три роки) з моменту підписання банком і позичальником цього договору. Банк має право змінити (зменшити чи збільшити) строк дії кредитної лінії в односторонньому порядку. Підписанням цього договору позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни строку кредитної лінії (п.2.5 Договору).
Строк дії картки та інші умови обслуговування встановлюються Правилами (п.2.7 Договору).
Згідно з умовами п.2.9 Договору, за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку та на дату укладення Угоди розмір процентів становить 2,49 відсотків на місяць по операціях розрахунків карткою за товари та послуги та в мережі Інтернет та 3,49 відсотків на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 відсотків за день.
За здійснення розрахункового обслуговування у відповідності до умов Угоди та цього договору банк стягує плату в розмірі, передбаченому Тарифами Банку (п.2.10 Договору).
Відповідно до п.2.11 Договору, держатель зобов`язаний щомісяця погашати в повному обсязі суму мінімального платежу, розмір якого визначається в виписці, але у будь-якому разі не менше 5% (п`яти відсотків) від розміру боргових зобов`язань.
Згідно з положеннями п.2.24 Договору, зміни та доповнення до цієї Угоди, крім змін та доповнень Банком Правил та Тарифів банку, а також зміни розміру кредитного ліміту, вносяться банком та держателем шляхом підписання додаткових договорів до цієї Угоди чи обміну листами, які стають невід`ємною частиною цього договору.
Підписанням цього договору держатель гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями Угоди, Правил та Тарифів банку, з якими він ознайомився сам (п.2.28 Договору).
Умовами п.3.6 Договору передбачене право банку відступити третій особі повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором та/чи Угодою.
Згідно з умовами пунктів 3.17, 3.18 Договору, це Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (дата Договору) та всіх додатків до нього і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому договору в повному обсязі. Після виконання позичальником боргових зобов`язань за Розділом 1 цього договору, умови Розділу 2 продовжують свою дію.
Договір підписано позичальником особисто (а.с. 30).
Також позичальником підписано договір комплексного страхування позичальника № 06/07/2000620350 від 28.08.2012 року (а.с. 31-33).
З специфікації до кредитного договору № 2000620350 від 28.08.2012 року вбачається, що АТ «ОТП Банк» прийняте позитивне рішення та надано ОСОБА_1 кредит на придбання товарів, сума належна до перерахування ТОВ «Алло» – 1296,90 грн (а.с. 34).
Відповідачем особисто підписано також графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 2000620350 від 28.08.2012 року та інформаційний листок про умови кредитування по продукту «Оптимальний» (а.с. 35, 36).
З рахунку № НОМЕР_1 від 28.08.2012 року, наданого ТОВ «Алло» вбачається, що покупець в кредит - ОСОБА_1 , сума до оплати – 1496,90 грн (а.с. 37).
З чеку № 145424 від 28.08.2012 року вбачається, що за товар, предбачений специфікацією, зроблено авансовий внесок в сумі 200 грн (а.с. 38).
28.08.2012 року відповідачем АТ «ОТП Банк» надано дозвіл на обробку персональних даних (а.с. 41).
24 березня 2023 року банком проведено розрахунок заборгованості за договором № 2664020552, картковий рахунок № НОМЕР_2 , про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) по клієнту ОСОБА_1 , в якому зазначено, що заборгованість боржника ОСОБА_1 становить 12319, 46 грн., використано коштів – 24856,22 грн., плата за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування 2213, 40 грн., нараховані % - 14890, 02 грн., нараховані штрафи 2270,00 грн., надходження коштів на рахунок 31910, 18 грн. (а.с. 55-75).
У виписці АТ «ОТП Банк», сформованої 09.08.2025, з рахунка приватного клієнта № 2000620350, номер рахунку НОМЕР_2 , відображені внутрішньобанківські операції за рахунком ОСОБА_1 , а також фінансові трансакції за рахунком за період з 15.03.2013 по 24.03.2023, (а.с. 11-20).
24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за №265, відповідно до якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає новим кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованостей. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (а.с. 42-46).
Відповідно до витягу №1 до договору факторингу №24/03/23 від 24 березня 2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2000620350 від 15.03.2013 року у сумі 12319,46 грн, що складається з 8809,30 грн заборгованості за тілом кредиту та 3510,16 грн заборгованості за відсотками (а.с. 95).
Згідно з платіжним дорученням № 46 від 24.03.2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» перерахувало на рахунок АТ «ОТП Банк» грошові кошти в розмірі 7 155 000,00 грн., призначення платежу: сплата згідно договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2024 року (а.с. 51).
Відповідно до копії вимоги про виконання зобов`язання, надісланої позивачем 27.11.2025 року, позивач звернувся до відповідача та вимагав сплатити заборгованість за кредитним договором № 2000620350 від 15.03.2013 року у розмірі 12319,46 грн у 30-ти денний строк з дня отримання цієї вимоги (а.с. 48, 53).Предметом спору є стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що факт укладення договору про споживчий кредит № 2000620350 від 28.08.2012 року, отримання кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку та користування вказаними коштами відповідачем є підтвердженим.
Оскільки судом встановлено, що на підставі договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право грошової вимоги до боржника за Договором про надання споживчого кредиту № 2000620350, який укладений між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , позивач має право на стягнення заборгованості за вказаним договором на свою користь.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги наявністю у відповідача ОСОБА_2 заборгованості перед АТ «ОТП Банк» за продуктом «CARD», яка виникла на підставі договору про надання споживчого кредиту № 2000620350 від 28.08.2012 року та з моменту активації кредитної картки 15.03.2013 року.
Так, договором про надання споживчого кредиту № 2000620350 від 28.08.2012 року передбачена видача та обслуговування кредитної картки позичальника (розділ 2).
На підтвердження заявлених вимог позивачем надані до матеріалів справи копія Договору про надання споживчого кредиту № 2000620350 від 28.08.2012 року, копія здійсненого АТ «ОТП Банк» Розрахунку заборгованості за договором № 2000620350 станом на 24.03.2023 та копія Виписки АТ «ОТП Банк» з рахунка приватного клієнта ОСОБА_1 за період з 15.03.2013 по 24.03.2023 року.
Аналізуючи надані позивачем докази, суд зазначає таке.
З наданого розрахунку заборгованості за договором № 2000620350 від 15.03.2013 року вбачається, що за період з 15.03.2013 по 24.03.2023 відповідачем використані кредитні кошти на загальну суму 24856, 22 грн. При цьому, у розрахунку позивачем зазначений «баланс на дату 25.10.2015, виникн. санкціонованої перевитрати» у розмірі 3055, 17 грн., який врахований у загальній сумі використаних відповідачем коштів. Проте, позивачем не додані до матеріалів справи будь-які докази, на підтвердження використання відповідачем станом на 25.10.2015 кредитних коштів у розмірі 3055, 17 грн (а.с. 55-75).
Разом з цим, суд зазначає, що у виписці з рахунку відповідача за період з 15.03.2013 по 24.03.2023, відображені внутрішньобанківські операції за рахунком за період з 30.10.2015 по 14.03.2023, а також фінансові трансакції за рахунком по виданим ОСОБА_1 карткам MasterCard Standart 2 (а.с. 11-20).
Відповідно до вказаної виписки, залишок на початок періоду становить «0» грн. і, на переконання суду, саме ця сума мала бути врахована позивачем при здійсненні розрахунку загальної суми використаних відповідачем коштів. 
Судом здійснений розрахунок використаних відповідачем кредитних коштів на підставі даних фінансових трансакцій за рахунком відповідача, відображених у виписці з рахунку, за період з 15.03.2013 року по 24.03.2023 року. За розрахунком суду, загальна сума використаних відповідачем кредитних коштів, за вказаний період становила 21801, 05 грн. 
Отже, загальна сума використаних відповідачем кредитних коштів, яка мала бути врахована у розрахунку, становить 21801, 05 грн (24856,22 – 3055, 17).
Крім того, розрахунок заборгованості містить дані щодо нарахування відповідачу ОСОБА_1 плати за обслуговування рахунку та списання за смс-інформування на загальну суму 2213, 40 грн.
Пунктом 2.10 розділу 2 Договору про споживчий кредит № 2000620350 від 28.08.2012 року передбачено, що за здійснення розрахункового обслуговування у відповідності до умов Угоди та цього договору банк стягує плату в розмірі, передбаченому Тарифами Банку.
Будь-яких даних щодо погодження сторонами розміру плати за смс-інформування. Розділ 2 Договору про споживчий кредит № 2000620350 від 28.08.2012 року не містить.
Суд зазначає, що позивачем не надані до матеріалів справи Тарифи Банку та Правила користування кредитною карткою MasterCard Standart, з яким відповідач ознайомився та погодився, як не надані й інші документи, що містять підтвердження того, що на момент отримання відповідачем кредитних коштів Правила та Тарифи взагалі містили умови щодо плати за обслуговування рахунку та смс-інформування у розмірах, зазначених банком у розрахунку заборгованості та у виписці по рахунку.
Тож, позивачем не доведені підстави та розмір плати за розрахункове обслуговування та смс-інформування.
При цьому суд враховує, що відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
З урахуванням викладеного, суд вважає безпідставним нарахування відповідачу плати за обслуговування рахунку та смс-інформування у розмірі 2213, 40 грн.
Також, у розрахунку заборгованості позивачем враховані суми нарахованих відповідачці штрафів в загальному розмірі 2270 грн. 
Як вбачається з Договору про споживчий кредит № 2000620350 від 28.08.2012 року, Розділ 2 договору, на підставі якого відповідачу ОСОБА_1 був відкритий картковий рахунок та видана кредитна картка, не містить погодження сторонами умов та розміру штрафів за порушення виконання зобов`язання. Погодження таких умов передбачене п.1.5.1 Розділу 1 договору, та стосується споживчого кредиту, наданого відповідачу на придбання товару у розмірі 1496,90 грн., права вимоги за яким не були передані позивачу за договором факторингу. 
Враховуючи викладене, на переконання суду, позивачем неправомірно нараховані відповідачу штрафи на суму 2270 грн. 
Крім того, у розрахунку заборгованості відображене нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами на загальну суму 14890, 02 грн.
Суд зазначає, що згідно з частиною першою ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблений висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаного вище висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). 
Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до умов п.2.5 Розділу 2 Договору про споживчий кредит № 2000620350 від 28.08.2012, строк дії кредитної лінії становить 3 роки (три роки) з моменту підписання банком і позичальником цього договору. Банк має право змінити (зменшити чи збільшити) строк дії кредитної лінії в односторонньому порядку. Підписанням цього договору позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни строку кредитної лінії.
З виписки по рахунку вбачається, що відповідач активно користувався картковим рахунком, Зокрема, ОСОБА_1 знімав кошти востаннє 30.09.2019 року, також вносив кошти на рахунок востаннє 17.03.2021 року. Згідно розрахунку заборгованості відсотки за кредитом нараховані по 03.04.2021 року
З урахуванням відсутності в матеріалах справи інших доказів на підтвердження строку кредитування суд дійшов висновку, що вказані дії свідчать про продовження банком строку дії кредитної лінії.
Відповідач не скористався своїм правом надати до матеріалів справи будь-які докази на підтвердження дати видачі, строку дії кредитних карток.
Аналізуючи розрахунок заборгованості, суд, здійснивши розрахунки, встановив, що станом на 03.04.2021 року сума нарахованих процентів за користування кредитними коштами становить 14890, 02., які, на переконання суду, нараховані позивачем відповідно до умов договору.
Відповідач, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, власного розрахунку процентів на спростування, наданого позивачем, не надав.
Також судом перевірений розмір вказаних у розрахунку заборгованості надходжень на рахунок та встановлено, що загальна сума надходжень у розмірі 31910, 18 грн., зазначена у розрахунку заборгованості, відповідає загальній сумі зарахувань та поповнень рахунку, зазначеним у виписці по рахунку. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 2000620350 заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 12319, 46 грн, з врахуванням використаних коштів, плати за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування, нарахованих % , нарахованих штрафів та надходження коштів на рахунок.
Проте, у позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість відповідача складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8809, 30 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 3510, 16 грн., що загалом становить суму 12319, 46 грн. 
Отже, суд вбачає, що до складу заборгованості за тілом кредиту та процентами, позивачем були безпідставно включені плата за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування у розмірі 2213, 40 грн. та штраф в розмірі 2270 грн.
Враховуючи, що судом визнано безпідставним врахування при розрахунку заборгованості плати за обслуговування рахунку, смс-інформування та штрафів, суд вважає за можливе здійснити розрахунок наявної заборгованості за кредитним договором самостійно.
За розрахунком суду, сума заборгованості ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 2000620350 від 28.08.2012 року, станом на 24.03.2023 року, становить: 4780, 89 грн. (21801, 05 грн (24856, 22 - 3055, 17) - сума використаних кредитних коштів + 14890, 02 грн - нараховані проценти (мінус) 31910, 18 грн. (кошти, сплачені відповідачем на погашення кредиту). 
Отже, вимоги позивача слід задовольнити частково, стягнути з відповідача в користь позивача 4780, 89 грн. заборгованості за договором про споживчий кредит № 2000620350 від 28.08.2012 року.
Доводи відповідача з приводу того, що позивач приєднав до справи на підтвердження вимог договір про споживчий кредит від 28.08.2012 року, а заборгованість просить стягнути за договором від 15.03.2013 року, що унеможливлює задоволення позовних вимог, є безпідставними, з огляду на те, що зазначення дати договору позивачем з моменту активації кредитної карти від 15.03.2013 року не спростовує встановленого факту укладення кредитного договору між сторонами від 28.08.2012 року, на підставі якого відповідачу видано кредитну картку, якою він користувався, та зобов`язання за яким повністю не виконав. Доказів укладення з ПАТ "ОТП Банк" будь -яких інших договорів, ОСОБА_1 суду не подав.
Щодо стягнення судових витрат, суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.
ОСОБА_1 визнаний інвалідом другої групи загального захворювання (на строк до 01.10.2026 року), що підтверджується довідкою Міністерства охорони здоров`я серії 12 ААГ № 872938 від 26.09.2024 року, тому він звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ(а.с. 115, зворот).
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, то судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», мають компенсуватися за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи (а.с.52). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 39%, тому Товариству з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» слід компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 945 грн. судового збору за подання позову.
Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.
В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 5000 грн. підтверджується: 1) договором № 43115064 про надання правової допомоги від 01.07.2025, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Ольги Клещ»; 2) додатковою угодою № 2000620350 до Договору № 43115064 про надання правової допомоги від 25.12.2025, у якій адвокатське бюро зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 ; 3) платіжною інструкцією № 4009 від 25.12.2025 про оплату послуг адвокатського бюро «Ольги Клещ» у сумі 5000 грн; 4) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4461; 5) актом № 2000620350 від 25.12.2025 про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги адвокатом; 6) детальним описом виконаних робіт адвокатським бюро «Ольги Клещ» (а.с. 47, 10, 23, 24-26, 47, 50,76).
Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні.
Крім того, послуги надані адвокатом є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правової позиції.
З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціною позову, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до 3500 грн, що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.
Крім того, враховуючи, що позов задоволено на 39 %, то з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення 1365 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. 1-13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором № 2000620350 від 28.08.2012 року у розмірі 4780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят ) грн 89 коп.
Судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 945 (дев`ятсот сорок п`ять) грн компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» 1365 (одна тисяча триста шістдесят п`ять) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 27.04.2026 року.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент", адреса місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 9, код ЄДРПОУ 43115064.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .

Суддя Локачинського районного суду С. В. Масляна