Справа № 503/1977/25 
Провадження № 2/503/401/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року 
Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Калашнікової Т.О.,
при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позові зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна тітка – ОСОБА_2 . Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 , але своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Причину пропуску вважає поважною, вказуючи, що не звернувся до нотаріальної контори через відсутність доказів родинних відносин із спадкодавицею, а також вказує на те, що спадкоємців за законом першої черги у померлого не було, однак її єдними спадкоємцем другої черги за законом був її рідний брат- його батько ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, при житті батько спадщину померлої ОСОБА_2 не приймав та не оформляв її на себе, тому спадщина не прийнята ніким до цього часу, про цю обставину позивач ОСОБА_1 не знав ні на день смерті тітки, ні на день смерті батька, а дізнався про це лише у грудні 2024 року із відповіді відділу Держкомзему. У зв`язку з цим, позивач просить встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_2 , як між тіткою та племінниким та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
В судове засідання позивач не з`явився, однак надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.
Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання також не з`явився, надавши до суду клопотання, в якому просив підготовче засідання та судовий розгляд справи провести без їх участі. 
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13.12.2023 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністертсва юстиції( м.Одеса).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.05 га, що розташована на території Кодимської територіальної громади за межами с.Серби, яка належала їй згідно державного акту на землю І-ОД № 024387, виданого 23 лютого 2004 року Кодимською райдержадміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 367.
З листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Подільського районного нотаріального округу Одеської області Налдіної М.М. №756/01-16 від 26 грудня 2025 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріусом за місцем відкриття спадщини не заводилась та спадкоємці до нотаріальної контори не звертались.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. я1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу про встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_2 , як між тіткою та племінником, оскільки відсутні документи, які б підтверджували даний факт.
Зокрема, родинні відносини між позивачем та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , як між тіткою та племінником підтверджується копією "свидетельства о рождении"( мовою оригінау), серії НОМЕР_2 ; свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 ; копією довідки № 13-15/1/1 від 02.01.2024 року, за підписом старости ОСОБА_4 , з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно була зареєстрований та проживала за адресою: АДРЕСА_1 та знята з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 , копією довідки № 13-15/1/1 408 від 12.03.2024 року, за підписом старости ОСОБА_4 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно являється племінником ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт родинних відносин, який просить встановити позивач, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.
Натомість, ОСОБА_1 у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Тобто право на спадщину належить спадкоємцю з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.
В п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.
Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
Відповідно дост. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Таким чином, від встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 як між тіткою та племінником залежить можливість реалізації позивачем права на спадщину за законом.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до п.2Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню. 
Керуючись ст.ст.258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин, - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є племінником ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , додатковий строк у 6 (шість) місяців, з моменту набрання законної сили рішенням суду, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова