Справа № 420/29839/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи у Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури з анестезіології та реанімації з 01.08.1993 р. по 15.09.1996 р. та на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з 16.09.1996 р. по 31.10.2024 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі з дати призначення пенсії з 04.11.2024 р. періоди роботи у Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури з анестезіології та реанімації з 01.08.1993 р. по 15.09.1996 р. та на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з 16.09.1996 р. по 31.10.2024 р., та здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум - з дати призначення пенсії з 04.11.2024 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач вказує, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. Пенсію позивачу обчислено як працюючій особі при страховому стажі 46 років 11 місяців (враховано по 31.10.2024 р.) та її розмір становив 11819,17 грн. Після виходу на пенсію позивач продовжує працювати по теперішній час на посаді лікаря анестезіолога відділення анестезіології Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради. З дати призначення пенсії від ГУ ПФУ в Одеській області жодного разу письмових повідомлень щодо пенсійного забезпечення (протоколи призначення/ перерахунку, розрахунки стажу тощо) позивач не отримував. Однак нещодавно від своїх колег позивач дізнався, що деякі з них після виходу на пенсію приблизно за таких же умов, як і позивач, отримують пенсії у значно вищому розмірі. Тому в позивача виникли сумніви щодо правильності розрахунку мого трудового стажу. З метою отримання відомостей про призначення пенсії, позивач 18.08.2025 р. звернувся до відповідача за роз`ясненнями з цього питання. З листа-відповіді від 25.08.2025 р. № 1500-0202-8/142416 позивач дізнався, що йому не зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи у Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури з анестезіології та реанімації з 01.08.1993 р. по 15.09.1996 р. та на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з 16.09.1996 р. по 31.10.2024 р. Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки робота лікарем анестезіологом у відділеннях лікарень прирівняна до роботи в реанімаційних відділеннях, а відтак спірний стаж підлягає зарахуванню в подвійному розмірі. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою від 05.09.2025 р. визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.
22.09.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивачу з 04.11.2024 р. призначено дострокову пенсію за віком згідно ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", обчислену як працюючій особі при страховому стажі 46 років 11 місяців (враховано по 31.10.2024 р.). Згідно зі ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі. Тобто страховий стаж до 01.01.2004 р. обчислюється з урахуванням норм ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". До страхового стажу в подвійному розмірі згідно ст.60 Закону 1788 не враховано періоди роботи позивача: з 01.08.1993 р. по 31.12.2003 р. на посаді лікаря-інтерна, та лікаря анестезіолога в міській лікарні №11 м. Одеса, оскільки не надано уточнюючих довідок. З урахуванням вищевикладеного, вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
30.09.2025 р. позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів та аргументів, викладених у відзиві. 
З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 04.11.2024 р. та отримує дострокову пенсію за віком згідно ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", обчислену як працюючій особі при страховому стажі 46 років 11 місяців (враховано по 31.10.2024 р.).
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить наступні відомості про спірні періоди трудової діяльності: записи № 6-9 на стр.6-9 трудова діяльність в Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури з анестезіології та реанімації з 01.08.1993 р. по 15.09.1996 р. та на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з 16.09.1996 р. по 31.10.2024 р..
Згідно форми РС-право, періоди трудової діяльності позивача: з 01.08.1993 р. по 16.09.1996 р., з 17.09.1996 р. -31.12.2003 р., з 01.01.2004 р. по 30.09.2024 р., з 01.10.2024 р. по 31.10.2024 р. зараховано без застосування кратності. 
18.08.2025 р. позивач звернувся із заявою, в якій просив перевірити його пенсійну справу щодо правильності обчислення його страхового стажу.
25.08.2025 р. відповідач листом № 1500-0202-8/142416 повідомив, що згідно зі ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі. Тобто страховий стаж до 1 січня 2004 року обчислюється з урахуванням норм статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Періоди роботи з 01.08.1993 р. по 31.12.2003 р. на посаді лікаря-інтерна, та лікаря анестезіолога в міській лікарні №11 м.Одеса, не зарахований в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки не надано уточнюючих довідок.
Позивач вважає дії відповідача щодо зарахування спірного стажу без застосування кратності протиправними, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел з 01.01.2004 р. визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).
Таким чином, оскільки Закон № 1058-ІV та Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV, як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Приписами ч. 1-3 ст.24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Як зазначено у ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п.3 ст.40 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону 1788-XII в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону України № 1788-XII, згідно до якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Суд констатує, що редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону № 1788-XII та не зупиняє її дію.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 р. у справі № 689/872/17 та від 27.02.2020 р. у справі № 462/1713/17. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст.60 Закону № 1788-XII, не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 08.10.1997 р. проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.
Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002 р. № 10.02.11/450 та від 21.06.2002 р. № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст.60 Закону № 1788-XII.
Крім іншого, лист-роз`яснення Пенсійного фонду України № 3544-03, у якому зазначено: При вирішенні питання зарахування у подвійному розмірі періодів роботи у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я необхідно керуватися спільним листом Міністерства праці і соціальної політики України, Пенсійного фонду України та Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2002 р.
Відповідно до цього листа до стажу роботи у подвійному розмірі зараховується час роботи у відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів, оскільки наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.10.97 р. № 303 Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих ВООЗ, із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації.
Керуючись вищезазначеним до стажу роботи у подвійному розмірі за нормами ст. 60 Закону № 1788-XII зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 р. № 303: у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділеннях інтенсивної терапії.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 11.12.2018 р. у справі № 310/385/17, від 23.01.2019 р. у справі № 485/103/17. від 04.12.2019 р. у справі № 689/872/17, від 27.02.2020 р. у справі № 462/1713/17.
За змістом ст.62 Закону № 1788-ХІІ порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , записи в останній виконані чітко, зрозуміло, та в повному обсязі містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені. При цьому, від відповідача відсутні будь-які зауваження щодо заповнення трудової книжки позивача. 
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 у спірний період позивач працював в Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури з анестезіології та реанімації з 01.08.1993 р. по 15.09.1996 р. та на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з 16.09.1996 р. по 31.10.2024 р.
З огляду на вказані норми та обставини справи робота позивача на вищезазначених посадах у відділеннях анестезіології терапії дає йому право на перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи у подвійному розмірі.
За наведених обставин суд дійшов до висновку про те, що відповідач, не зарахувавши ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи в Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури з анестезіології та реанімації з 01.08.1993 р. по 15.09.1996 р. та на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з 16.09.1996 р. по 31.10.2024 р. діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Разом з тим, суд зауважує, що у даному випадку відповідачем допущено протиправну бездіяльність, а не дії як вказує позивач, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не вчинено жодних дій щодо зарахування спірних періодів трудової діяльності позивача до страхового стажу в подвійному розмірі. 
Таким чином, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи в Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури з анестезіології та реанімації з 01.08.1993 р. по 15.09.1996 р. та на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з 16.09.1996 р. по 31.10.2024 р. та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачу до страхового стажу в подвійному розмірі з 04.11.2024 р. періоди роботи у Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури з анестезіології та реанімації з 01.08.1993 р. по 15.09.1996 р. та на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з 16.09.1996 р. по 31.10.2024 р., та здійснити з 04.11.2024 р. перерахунок та виплату недоотриманої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. 
Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, код ЄДРПОУ 20987385) щодо не зарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи в Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури з анестезіології та реанімації з 01.08.1993 р. по 15.09.1996 р. та на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з 16.09.1996 р. по 31.10.2024 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, код ЄДРПОУ 20987385) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до страхового стажу в подвійному розмірі з 04.11.2024 р. періоди роботи у Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури з анестезіології та реанімації з 01.08.1993 р. по 15.09.1996 р. та на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з 16.09.1996 р. по 31.10.2024 р., та здійснити з 04.11.2024 р. перерахунок й виплату недоотриманої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко