Справа № 354/454/26
Провадження № 2/354/418/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
20 травня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківськоїобласті в складі:
головуючої судді Ваврійчук Т.Л.
за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі- ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №1196592 від 30.10.2020 у сумі 13398,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.10.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі договір про надання споживчого кредиту №1196592, згідно з умовами якого первісний кредитор надав ОСОБА_1 кредит у сумі 3500,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом на строк 30 днів у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на вказану позичальником платіжну картку. Згідно п.3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Відповідач належним чином не виконував умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом. 21.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу №ККЛУ-21042021, на підставі якого позивач набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1196592 від 30.10.2020 у сумі 13398,00 грн, з яких: 3500,00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 9898,00 грн – заборгованість по відсотках. 12.03.2026 відповідачу була надіслана досудова вимога про погашення кредитної заборгованості, яка залишена без відповіді. Із урахуванням наведеного, позивач як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №1196592 від 30.10.2020 у сумі 13398,00 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. 
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01.04.2026 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, за клопотанням позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» докази у справі. 
Преставник позивача у судове засідання не з`явився не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Вказав, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 15.05.2026, повторно не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується трекінгом відстеження АТ «Укрпошта» з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву до суду не подавав.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. 
Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 30.10.2020року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту №1196592.
Згідно п.1.2 договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту-кредиту. Сума кредиту складає 3500,00 грн. 
Відповідно до п.п.1.3-1.5 договору, строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання Клієнтом умов Договору та становить: п.1.4.1 знижена процентна ставка становить 0,01% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (3,65 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів; п.1.4.2 стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1. договору для застосування зниженої процентної ставки.
Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, що має наступні реквізити № НОМЕР_1 (п.2.1 договору).
Відповідно до п.3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». 
Пунктом 4.1 договору визначено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 гривень (включно)Клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору.
Згідно п.4.2 договору пропозиція (оферта) Клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «ПРОДЛИТЬ/ПРОДОВЖИТИ КРЕДИТ» в Особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі їх наявності - штрафних санкцій). Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх), заява Клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою.
Відповідно до п.4.4 Додатковий договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством грошових коштів згідно з підпунктом 4.2 Договору та підписання його Клієнтом електронним підписом за допомогою Одноразового ідентифікатора. 
Згідно п.4.5 Новий строк кредиту розраховується здня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з п.4.2.-4.3 Договору та дорівнює строку кредиту, що встановлений п.1.3. Договору, якщо інше не встановлено в Додатковому договорі.
Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою або за ставкою, що погоджена Сторонами в Додатковому договорі, яка не може бути більшою за розмір стандартної процентної ставки (п.4.6 договору). 
Пунктом 9.8 договору визначено, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. 
Підписанням вказаного договору ОСОБА_1 підтвердив, що перед укладенням договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана у ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», що розміщені на вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно виконувати. 
У Додатку №1 до договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту №1196592 від 30.10.2020викладено Графік платежів за договором, відповідно до якого дата повернення позики та нарахованих процентів: 29.11.2020 року; сума кредиту становить 3500,00 грн;проценти за користування кредитом становлять10,50 грн; разом до оплати 3510,50 грн.
27.11.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір до Договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту №1196592 від 30.10.2020 року згідно до п.2 якого у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати Клієнтом зобов`язання з договором, відповідно до розділу 4 договору Клієнт ініціював продовження користування кредитом на наступних умовах: п.3.1 строк користування кредитом за договором продовжується на строк, що дорівнює строку, встановленому в п.1.3 договору. Дата повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом- 28.12.2020 року.
Також у п.3.2 додаткового договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п.3.1 цього Додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних).
Згідно п.6 цей додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та є невід`ємною частиною кредитного договору.
Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Лінеура Україна» підтверджується, що ОСОБА_1 , з яким укладено договорі №1196592 від 30.10.2020 був ідентифікованийТовариством. Акцепт договору позичальником-підписання одноразовим ідентифікатором Е019 відбувся 30.10.2020 о 08:31 год, номер телефону на який було відправлено ідентифікатор 380993666961. 
ТОВ «Універсальні платіжні рішення» листом №1-1002 від 10.02.2026 повідомило, що надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків.Між ТОВ «УПР» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір на переказ коштів №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 відповідно до якого 30.10.2020 було успішно зараховано кошти у сумі 3500,00 грн на платіжна карту клієнта НОМЕР_2 , номер транзакції у системі iPay.ua-70737854.
21.01.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (Фактор) було укладено Договір факторингу №ККЛУ-21042021, відповідно до п. п.1.1 якого на умовах, встановлених цим Договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України Фактор передає грошові кошти у розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними договорами (Портфель Заборгованості).
Відповідно до п.6.2.3 договору Права Вимоги переходять до Фактора після підписання Сторонами цього Договору та виконання Фактором вимог п.7.2 договору відповідно до якого Фактор здійснює оплату Клієнту шляхом: перерахування суми, що вказана в п.7.1 цього Договору, на вказаний у реквізитах цього Договору рахунок, протягом 2 робочих днів з дати підписання Сторонами цього договору. 
Платіжною інструкцією №29847 від 21.04.2021 підтверджується факт перерахування позивачем на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» грошових коштів у сумі 2305259,64 грн в якості оплати за договором факторингу №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021.
Відповідно до Акту приймання-передачі від 21.01.2021Реєстру боржників від 21.04.2021 до Договору факторингу №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021 позивач у повному обсязі прийняв реєстр боржників зща вказаним договором у кількості 6076 осіб.
Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №ККЛУ-21042021 від 21.04.2021 ТОВ «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1196592 від 30.10.2020 в сумі13398,00 грн, з яких:3500,00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 9898,00 грн – заборгованість по відсотках.
Згідно виконаного ТОВ «Лінеура Україна» розрахунку заборгованості за кредитним договором №1196592 від 30.10.2020, станом на 20.04.2021 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором становить 13398,00 грн, з яких 3500,00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 9898,00 грн – заборгованість по відсотках, нарахованих по 28.03.2021 включно. 
12.03.2026 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 12.03.2026 надіслало ОСОБА_1 досудову вимогу за №20667525, якою повідомило про відступлення права вимоги за кредитним договором №1196592 від 30.10.2020 та вказало на необхідність виконати зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та погасити заборгованість в сумі 13398,00 грн, яка залишена без відповіді.
АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду листом №20.1.0.0.0/7-260407/120738-БТ від 16.04.2026 повідомило про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , на яку 30.10.2020 були зараховані грошові кошти у сумі 3500,00 грн., що підтверджується наданою випискою про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за період з 30.10.2020 по 30.10.2020, яка має статус первинного банківського документа.
До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права
Частини 1,2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
У силу ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та у постанові від 06.02.2019 у справі №175/4753/15-ц.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.02.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).
Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Окрім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). 
Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, від 23.02.2022, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц. 
Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що 30.10.2020 між АТ ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 із дотриманням вимог діючого законодавства був укладенийв електронній формі договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту №1196592, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 3500,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на вказану ним банківську картку на строк 30 днів - до 29.11.2020 та у подальшому, на підставі укладеного додаткового договору від 27.11.2020, датою повернення кредиту визначено 28.12.2020.
У зазначеному договорі сторони узгодили розмір кредиту, процентів, строк та умови кредитування, відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору, тобто досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, з якими відповідач був попередньо ознайомлений, підписавши кредитний договір за допомогою наданого одноразового ідентифікатора.
ТОВ «Лінеура Україна`у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та надало відповідачу кредит у встановленому розмірі.
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав, внаслідок виникла заборгованість.
Факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором від ТОВ «Лінеура Україна`до позивача підтверджується вищезазначеним договором факторингу, актом приймання-передачі, витягом із реєстру боржників та платіжною інструкцією про проведення повної оплати новим кредитором коштів за цим договором на користь первісного кредитора, що відповідає вимогам ст.ст.1077, 1078 ЦК України.
Вказаний договір факторингу у встановленому порядку недійсним не визнаний, тому в силу положень ст.204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаного правочину.
Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №1196592 від 30.10.2020.
Враховуючи те, що визначений договором №1196592 строк кредитування сплив 28.12.2020, позивач вправі вимагати від позичальника повернення суми кредиту та обумовлених договором платежів за користування кредитом. 
У даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за вказаним кредитним договором у розмірі 13398,00 грн, з яких 3500,00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 9898,00 грн – заборгованість по відсотках, які нараховані станом на 28.03.2021. 
При визначенні розміру заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача суд звертає увагу на таке. 
Відповідно до п.1.3 договору кредиту №1196592 від 30.10.2020 строк кредиту становив 30 днів-до 29.11.2020. Умовами п.п.4.1-4.4 договору кредиту визначено, що Клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення Додаткової угоди до договору. 
27.11.2020 сторони кредитного договору уклали Додатковий договір, яким продовжили строк кредитування на строк, визначений п.1.3 договору та визначили датою повернення кредиту та сплати процентів за ним 28.12.2020. 
Водночас, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відсотки за вказаним договором нараховані первісним кредитором по 28.03.2021 включно. 
Враховуючи те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а інших додаткових договорів, укладених між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 позивачем не надано, суд приходить до висновку, що у даному випадку стягненню з відповідача підлягають лише відсотки, нараховані у межах визначеного договором строку кредитування, тобто за період з 30.10.2020 по 28.12.2020 у розмірі 3990,00 грн. виходячи із розміру стандартної процентної ставки 1,90% в день за кожен день користування кредитом, відповідно до умов п.1.4.2 договору, зважаючи на те, що відповідачем не виконано умов, передбачених п.1.4.1 договору для застосування зниженої процентної ставки (3500х1,90/100х60=3990).
Згідно з вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів, які б спростовували факт укладення ним кредитного договору, власного розрахунку боргу, а також доказів на підтвердження виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі на рахунок первісного чи нового кредитора суду не надав.
За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за Договором пронадання коштів на умовах фінансового кредиту №1196592 від 30.10.2020 у розмірі 7490,00 грн, з яких: 3500,00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 3990,00 грн – заборгованість по відсотках. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.
Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною шостою ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 8000,00 гривень долучено: 
-договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відповідно до п.п.1.1, 2.1, 2.4 якого за цим договором Клієнт замовляє, приймає та оплачує, а Виконавець надає Послуги правової(правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва Клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності та надає інші Послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів Клієнта. Порядок розрахунків та інші аспекти виконання Договору визначаються Додатком №1 до Договору. Детальна інформація про справу, ціну послуг вказуються в Акті наданих послуг; 
-Акт №1538 наданих послуг від 09.03.2026 відповідно до якого Сторони підтверджують факт надання АО «Апологет» та прийняття ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» послуг відповідно до положень договору про надання правової(правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1196592 від 30.10.2020 вартістю 8000,00 грн; 
-детальний опис наданих послуг до Акту №1538 від 09.03.2026 за договором про надання правової(правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, відповідно до якого АО «Апологет» у справі про стягнення заборгованості із боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1196592 від 30.10.2020 надані наступні послуги: усна консультація Клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором-30 хв; ознайомлення із матеріалами кредитної справи-2 год; погодження правової позиції Клієнта у справі-30 хв; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції Клієнта-3 год 30 хв; подання заяви до суду від імені Клієнта-1 шт, усього загальною тривалістю 6 год 30 хв;
-свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2093 від 29.09.2012 на ім`я адвоката Усенко М.І. та ордер серії ВС №1381377 від 02.07.2025 на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокатом Усенко М.І. за договором №0107 від 01.07.2025.
Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.03.2025 у справі №275/150/22, суд керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання.
У даній справі відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, а тому приймаючи до уваги те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит Капітал» задоволено частково на 55,90% (7490х100/13398), то розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 4472,00 грн (8000/100х55,90%).
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1488,38 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (7490х2662,40/13398).
Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
На підставі наведенного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 280-283, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №1196592 від 30 жовтня 2020 року у сумі 7490 (сім тисяч чотириста дев`яносто) гривень 00 коп. 
У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір у сумі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 38 коп та 4472 (чотири тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.
Копію рішення направити учасникам справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28, м. Львів, Львівська область, код ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Повне судове рішення складено 20 травня 2026 року. 

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК