Справа № 604/553/26
Провадження № 2/604/465/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року селище Підволочиськ   Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді        Сташківа Н.Б.
за участі секретаря судового засідання      Крупи А.А., 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом керівника Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області, в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України, Підволочиської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне некормеційне підприємство «Підволочиська центральна лікарня» до ОСОБА_1 , про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 від кримінального правопорушення в розмірі 49912,56 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно ухвали Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2025 року у справі №604/1552/24 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024211100000171 від 14 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обвинуваченням ОСОБА_1 було закрито. ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою. У даній справі цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого прокурором не пред`являвся та витрати на лікування потерпілого залишаються невідшкодованими.
У зв`язку з отриманням потерпілою середньої тяжкості тілесних ушкоджень, остання перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Підволочиськ центральна лікарня» Підволочиської селищної ради з 13 жовтня 2024 року по 18 листопада 2024 року і сума витрачених КНП «Підволочиськ центральна лікарня» Підволочиської селищної ради коштів за надані медичні послуги за час стаціонарного лікування потерпілої, становить 49912,56 грн., з яких 45814,68 грн. – за кошти лікарні, 4097,88 грн. – за кошти Підволочиської селищної ради. 
Оскільки Підволочиською селищною радою, яка є органом управління комунального підприємства КНП «Підволочиськ центральна лікарня» Підволочиської селищної ради, заходи щодо реального стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення не вживалися, внаслідок чого порушуються державні інтереси, які полягають в забезпеченні повернення до бюджету відповідного державного закладу охорони здоров`я, понесених витрат і єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення з відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2026 рокубуло прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом керівника Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області, в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України, Підволочиської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне некормеційне підприємство «Підволочиська центральна лікарня» до ОСОБА_1 , про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В підготовче засідання прокурор .
Представник Національної служби здоров`я України в підготовче засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Відповідач в підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги вона визнає в повному обсязі. Розгляд справи просила проводити за її відсутності.
Представник КНП «Підволочиськ центральна лікарня» Підволочиської селищної ради в підготовче засідання не з`явився.
Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 
Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначений позов слід задовольнити з наступних підстав.
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2025 року у справі №604/1552/24 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024211100000171 від 14 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України за обвинуваченням ОСОБА_1 закрито. Та звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою. Крім того стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 6367,20 грн. процесуальних витрат за проведення судових експертиз. 
При цьому судом у вказаній ухвалі встановлено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що вона 13 жовтня 2024 року близько 11.23 години, керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai I-10», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Д. Галицького біля будинку № 90 в селищі Підволочиськ Тернопільської області в напрямку до м. Волочиськ Хмельницької області, навпроти Підволочиського ліцею, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5.1, 1.10, 2.3 (б, д), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року (з наступними змінами та доповненнями), не була достатньо уважна, не достатньо стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну, не переконалася, що подальший її рух буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода та вжити заходи до зменшення швидкості руху чи його повної зупинки, не дала дорогу пішоходу потерпілій ОСОБА_2 , яка в цей час переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2, а також дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України, маючи таку технічну можливість, продовжила рух , в результаті чого допустила наїзд на вказаного пішохода, чим спричинила потерпілій ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я. Також судом встановлено, що обвинувачена у судовому засіданні свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, наслідки звільнення їй роз`яснені судом та зрозумілі.
Згідно довідки №97 від 15 квітня 2026 року виданої головним лікарем КНП «Підволочиська центральна лікарня» Підволочиської селищної ради Тернопільської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у неврологічному та травматологічному відділеннях з 13 жовтня 2024 року по 18 листопада 2024 року, тобто 36 ліжко-днів. Всього вартість лікування за 36 ліжко-днів 49912,56 грн., в тому числі за кошти лікарні 45814,68 грн., за кошти Підволочиської селищної ради – 4097,88 грн. (а.с.23).
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.
Частинами 1 та 3 ст.1206 ЦК України закріплено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Пунктом 6 даної постанови, також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.
Згідно з п.2 указаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.
Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Оскільки, в результаті протиправних дій ОСОБА_1 потерпіла ОСОБА_2 , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебувала на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, який витратив 49912,56 грн. на її лікування, а відповідач позовні вимоги визнала повністю, то саме така сума і повинна бути стягнута з відповідача на користь держави в особі Національної служби здоров`я України на відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, враховуючи що позивача у даній справі звільнено від сплати судового збору, суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.
На підставі наведеного та ст.166, 1191, 1206 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», керуючись ст.ст.141, 247, 263-265, 268, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов керівника Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області, в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України, Підволочиської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне некормеційне підприємство «Підволочиська центральна лікарня» до ОСОБА_1 , про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення -задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти витрачені на лікування потерпілої ОСОБА_2 , в розмірі 45814 (сорок п`ять тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок, які перерахувати в дохід державного бюджету на рахунок: UA978999980313080115000026011, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, банк отримувача – Казначейство України (ел.адм.подат), код класифікації доходів 24060300.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави в особі Підволочиської селищної ради кошти витрачені на лікування потерпілої ОСОБА_2 в розмірі 4097 (чотири тисячі дев`яносто сім) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок, які перерахувати в дохід міського бюджету Підволочиської територіальної громади на рахунок: UA368999980314030544000019677, отримувач ГУК у Тернопільській обл./Підволочиська ТГ/ 24060300, банк отримувача – Казначейство України, призначення платежу – відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 копійок..
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Б. Сташків