ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/32385/21 Суддя (судді) першої інстанції: Войтович І. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чуприни О.В., суддів Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі по тексту також - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (надалі по тексту також - третя особа, ГУ ДКСУ у м. Києві), у якому просила: 
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, щодо підготування та направлення подання до Державної казначейської служби України для повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання купівлі - продажу нерухомого майна;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві підготувати та направити подання до Державної казначейської служби України для повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання купівлі - продажу нерухомого майна.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про направлення подання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві для повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, адже така угода була укладена ОСОБА_1 вперше.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 адміністративний позов задоволено повністю:
визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо підготування та направлення подання до Державної казначейської служби України для повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 14 176, 00 грн. згідно квитанції від 23.09.2021 № 9245-6813-3480-2274;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 14 176, 00 грн (чотирнадцять тисяч сто сімдесят шість гривень 00 копійок) згідно квитанції від 23.09.2021 №9245-6813-3480-2274.
Суд першої інстанції виходив з того, що відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення норм матеріального права, звертається до наступного: звільнення покупця від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на підставі підпункту "в" пункту 152 "Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" від 03.11.1998 за №1740, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, можливе за умови наявності зазначеної у цих підпунктах інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору. Позивачем не надано документ про відсутність частки в спільному майні подружжя, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) і документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.
Окрім того, наголошується, що добровільна сплата ОСОБА_1 коментованого збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна свідчить про те, що майно придбавалося не вперше, а також про встановлення такої обставини нотаріусом при посвідченні вказаного договору.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
ОСОБА_1 скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу суду 28.10.2025, у межах якого наголошує на достатності поданих нею до органу пенсійного забезпечення документів на підтвердження наявності підстав для повернення збору на обов`язкове пенсійне страхування.
Як встановлено судом першої інстанції, 22.09.2021 між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (продавці) укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міндель І.В. та зареєстрований в реєстрі за №1294, за яким позивач придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,7 кв.м., житлова площа - 41,5 кв.м.
Згідно квитанції від 23.09.2021 за №9245-6813-3480-2274, позивачем сплачено збір з операції придбання (купівля-продажу) нерухомого майна в розмірі 14 176,00 гривень.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 08.10.2021 за №2600-0603-8/161085 відмовило позивачу у поверненні коштів, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, мотивуючи тим, що до звернення подано не повний перелік документів, відтак підстав для складання подання на повернення збору з операцій придбання купівлі-продажу нерухомого майна відсутні.
Усуваючи прогалину у встановленні обставин, судом апеляційної інстанції з`ясовано наступне: до заяви від 04.10.2021 ОСОБА_1 долучено копію договору купівлі-продажу від 22.09.2021; квитанцію від 23.09.2021 за №9245-6813-3480-2274; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію прав власності за №27616015 від 22.09.2021.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 за №400/97-ВР (надалі по тексту також - Закон №400/97-ВР) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Пунктом 8 частини 1 статті 2 Закону №400/97-ВР передбачено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Закону №400/97-ВР на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, встановлена ставка збору у розмірі 1 відсоток від об`єкта оподаткування, визначеного пунктом 8 статті 2 цього Закону.
Збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору, визначені у частині другій цієї статті, сплачують до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 3 Закону №400/97-ВР).
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій на виконання Закону №400/97-ВР регулює "Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 за №1740 (надалі по тексту також - Порядок №1740), зі змінами, які внесені постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 за №866 "Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій", яка набрала чинності 26.09.2020 (надалі по тексту також - Постанова №866).
Згідно з пунктами 152, 153 Порядку №1740 (у редакції Постанови №866) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:
б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";
в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);
г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах "в" і "г" пункту 152 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що з 26.09.2020 визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше, не сплачує збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла) при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.
У зазначених положеннях пункту 152 Порядку №1740 (в редакції Постанови №866) деталізовано зміст поняття "придбаває житло вперше", яке необхідно розуміти так, що фізична особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі в результаті приватизації.
З огляду на наведене під час вирішення питання чи є операція купівлі-продажу житла об`єктом сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, термін "придбавання майна" треба використовувати як такий, що охоплює (включає) не лише оплатне набуття права власності на певний об`єкт, а і його безоплатну приватизацію.
Зі змісту пункту 152 Порядку №1740 слідує, що з 26.09.2020 фізична особа звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, якщо подає нотаріусу заяву про те, що вона не має та не набула права власності на житло, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність зареєстрованого права власності на житло, а також дані невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.
За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абзацу четвертого пункту 153 Порядку №1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі скористатися ним вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені підпунктом "в" пункту 152 Порядку №1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови особа може оскаржити таке рішення до суду.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 25.11.2021 у справі №280/9714/20.
Водночас, згідно відомостей квитанції від 23.09.2021 за №9245-6813-3480-2274, позивачем до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 14 176,00 гривень (1% від його вартості).
Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджено факт права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно (об`єкту житлової нерухомості) у частці 1/1, а саме квартири АДРЕСА_1 , набуте 22.09.2021 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого за №1294.
За змістом листа ГУ ПФУ в м. Києві ід 08.10.2021 за №2600-0603-8/161085, до звернення подано не повний перелік документів, відтак підстав для складання подання на повернення збору з операцій придбання купівлі-продажу нерухомого майна відсутні.
Так, до заяви про повернення помилково сплачених коштів від 04.10.2021, у якій стверджується про застосовність до ОСОБА_1 винятків, встановлених пунктом 9 статті 1 Закону №400/97-ВР, додано наступні копії документів: договору купівлі-продажу від 22.09.2021; квитанцію від 23.09.2021 за №9245-6813-3480-2274; Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію прав власності за №27616015 від 22.09.2021.
Надання саме такого переліку документів сторонами не заперечується.
З приводу наведеного суд апеляційної інстанції повторно звертає увагу, що законодавець, у випадку помилкової сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, покладає на особу подання певного пакету документів, встановленого підпунктом "в" пункту 152 Порядку №1740, для виникнення у пенсійного органу обов`язку формування подання про повернення помилково сплачених коштів.
Втім, звертаючись до відповідача із вищезгаданим зверненням від 04.10.2021, ОСОБА_1 у підтвердження того, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя) надано виключно відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно без урахування його невід`ємної архівної складової частини про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також не долучено дані про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, зокрема довідки з місць проживання.
В той же час, позивачем не наведено обґрунтованих причин та/або інших пояснень, з яких суду стали б відомі обставини, які перешкоджали попередньому зверненню до відповідних органів за довідкою з місця проживання, а також інформаційної довідки та долученню таких до пакету документів, зважаючи на те, що до адміністративного позову долучено Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №283061176 від 05.11.2021.
При цьому, відсутні підстави вважати, що неподання таких документів є формальністю та не впливає на прийняття рішення органами пенсійного фонду.
З огляду на таке, суд доходить висновку про те, що відповідачем обґрунтовано відмовлено у складанні подання на повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна з підстав неповного подання пакету документів, адже у розумінні підпункту "в" пункту 152 Порядку №1740 Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію прав власності є недостатнім для висновку про те, що позивач має пільги при сплаті збору при купівлі житла вперше. 
У противагу, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідного пакету документів, зазначеного у коментованому приписі, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Натомість суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі за встановлення обставин подання до органу пенсійного забезпечення виключно платіжного документу про сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В той же час, колегія суддів звертає увагу, що відмова відповідача не є перешкодою для позивача повторно звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України із належно оформленою заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування із долученням документів, передбачених пунктом 152 Порядку №1740.
Окрім цього, суд першої інстанції дійшов помилково вважав застосовними до розглядуваних правовідносин висновки, сформовані Верховним Судом в постановах від 03.07.2018 у справі № 819/33/17, від 28.11.2018 у справі №813/1126/17 та у постанові від 14.05.2019 у справі № 813/1514/17, оскільки вказані рішення прийняті у справах, правовідносини у яких виникли до внесення постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 за №866, яка набрала чинності 26.09.2020, змін до Порядку №1740.
Разом із тим, доводи скаржника про не подання позивачем при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документу про відсутність частки в спільному майні подружжя колегія суддів відхиляє, оскільки вказане, як слідує зі змісту листа від 08.10.2021 за №2600-0603-8/161085 не слугувало підставою для відмови.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Поруч із цим, в силу вимог частини 3 статті 308 Кодексу, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 1, 2 статті 308 КАС України).
За пунктом 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Колегія суддів зазначає про те, що суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи, проте не надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз, у зв`язку з чим дійшов посилкового висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача звернутися з відповідним поданням до органів Державної казначейської служби України щодо повернення помилково сплаченого позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.
За таких обставин судом першої інстанції допущено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 6 статті 139 КАС України).
Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом адміністративної справи №640/32385/21 у суді першої інстанції, зокрема судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 у справі №640/32385/21, - скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя  Чуприна О.В.

Суддя   Бужак Н.П.

Суддя Мєзєнцев Є.І.