ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ           
06 травня 2026 року 
м. Харків
справа № 638/2296/25
провадження № 22-ц/818/2045/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів - Пилипчук Н.П., Маміної О.В.
за участю секретаря судового засідання Риндіч О.Б.
сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
інші учасники справи:
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Олександрівської міської ради Кіровоградської області як орган опіки та піклування
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2025 року у складі судді Рибальченко Л.М.,
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2025 року позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та просила стягнути з відповідача судові витрати.
Позов обґрунтований тим, що 20 березня 2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який було розірвано заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 липня 2015 року. Від шлюбу подружжя має двох доньок: повнолітню ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через відмову відповідача добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньок, в 2018 році позивач звернулась до суду та судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2018 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання двох доньок в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на одну дитину до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . З метою примусового виконання судового наказу позивач звернулась до Шевченківського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2. Зазначає, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по утриманню своїх дітей, є злісним неплатником аліментів, має заборгованість станом на 01 травня 2024 року в сумі 105 700,53 грн, перебуває в Єдиному реєстрі боржників. Починаючи з 2015 року відповідач належним чином не виконував свої батьківські обов`язки, а з 2016 року взагалі самоусунувся від їх виконання. З цього часу відповідач, з власної ініціативи, жодного разу не відвідував своїх дітей, не цікавився їх станом здоров`я, навчанням, успіхами. Ні особисто, ні телефоном він з доньками не спілкується, зі святами не вітає. Зазначені обставини на думку позивача свідчать про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2025 року в задоволені позову відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що судом не встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
Не погодившись з рішенням судуОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, та обставинам справи. Судом здійснена не вірна оцінка наданим позивачем доказам та зроблено помилковий висновок про недоведеність позовних вимог. Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 від 31 травня 2024 року, якийбуло зроблено старшим державним виконавцем Шевченківського відділу Державноївиконавчої служби у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерстваюстиції Алєксєєв О.І. має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 травня2024 року у розмірі 105700,53 грн.Згідно даних копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .дитина проживає разоміз: мамою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; бабусею, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; дідусем, ШаповаловимДокумент сформований в системі«Електронний суд» 22.12.20254 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Під час бесіди було з`ясовано, що мамаз татом дітей, ОСОБА_2 , розлученні 2015 року. Тато проживаєв місті Харкові, життям доньок не цікавиться, самоусунувся від виконаннябатьківських обов`язків.Відповідно до характеристики від 29 травня 2024 року гімназії імені Т.Г. ШевченкаОлександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_9 навчається вгімназії з 1 класу. ОСОБА_10 живе у неповній родині. Мати, ОСОБА_1 , є головою батьківського комітету класу, постійно бере участь у життікласного колективу та закладу, надає допомогу класному керівникові. Регулярновідвідує заклад освіти, багато часу приділяє навчанню та вихованню дитини. Батько, ОСОБА_2 , не бере участі у вихованні та навчанні дитини. Протягомусіх років навчання ОСОБА_11 в гімназії, жодного разу не відвідував заклад освіти та нецікавився життям дівчини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітетуОлександрійської міської ради від 04 вересня 2024 року комісія з питань захисту правдитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради не заперечує протипозбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .З вказаного висновку вбачається, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 . Зі слівматері відомо, що батько ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківськихобов`язків, з дитиною не спілкується з 2015 року. Борг по сплаті аліментів становить105700,53 грн. Судом першої інстанції також не враховано та не надано відповідної правової оцінки тим обставинам, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, фактично визнав факти: - відсутності спілкування з донькою з 2015 року, як особисто так і будь-якими іншими засобами, - не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, - не виявлення інтересу до дитини та її внутрішнього світу; - не перешкоджання з боку позивача тощо.
03 лютого 2026 року надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду без змін. Посилався на те, що судом повно та всебічно встановлені обставини у справі та ухвалене законне рішення, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено судом та підтверджують матеріали справи 20 березня 2004 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №141. Від шлюбу мають двох доньок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження №1024 від 31 березня 2006 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції. (а.с.13), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.14)
Заочним рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 липня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 розірвано. (а.с.16)
Згідно судового наказу від 12 вересня 2018 року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.17)
Даними відомостей про склад зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 діти зареєстровані та проживають разом зі своєю матір`ю. (а.с.18) 
Відповідно до долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі 105 700, 13 грн. (а. 19-20)
Згідно даних супровідного листа Ліцея імені Т.Г. Шевченка міста Олександрія Олександрійської міської ради Кіровоградської області зазначає наступне, ОСОБА_4 , навчається в 4-Б класі , батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків , проживає у м. Харкові, життям доньки не цікавиться, не бере участі у її вихованні, розвитку, навчанні у зв`язку з чим порушено питання про позбавлення його батьківських прав відносно його доньки. (а.с.21). 
ОСОБА_4 , займається танцями в театру танцю «STREET BALLET» з листопаду 2016 року, дівчинка має великі успіхи,завдяки наполегливим тренуванням, приймала участь з колективом у змаганнях, в колективі має дружні відносини. За роки навчання батько жодного разу не відвідував та не приводив дитину до студії танцю, не цікавився успіхами та досягненнями в навчанні. Мати бере активну участь у вихованні дитини, та завжди присутня на всіх заняттях, виступах, супроводжує її на виїзні змагання. (а.с.27)
Відповідно до листа Олександрійської міської ради палац культури «Олександрійський театр», що з 2023 року ОСОБА_4 , відвідує аматорський хореографічний колектив « Авантюри Н » дитина зарекомендувала себе як добра, щира, сумлінна та старанна учениця, постійно бере участь в підготовці до різноманітних фестивалів, конкурсів, концертів, на яких гарно себе проявляє. Культурний розвиток підтримує мати, яка й привела ОСОБА_6 до колективу та разом з нею розвиває її здібності, натомість батько культурним життям ОСОБА_11 не цікавиться, та участі у вихованні не бере. (а.с.28)
За змістом характеристики учениці 5-Б класу гімназії ім. Т.Г.Шевченка Олександрійської міської ради , ОСОБА_4 , навчається з першого класу, за час навчання зарекомендувала себе як старанна, активна, комунікабельна учениця. Має високі здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Пам`ять добре розвинута, увага- стійка. До уроків готується систематично, та проявляє до навчання інтерес. Мати ОСОБА_1 , Є головою батьківського комітету класу, активно бере участь у житті класу та доньки, надає допомогу класному керівнику, приділяє час навчанню та вихованню доньки, батько не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує школу, не цікавиться життям доньки (а.с.29).
З акту обстеження житлово-побутових умов проживання здобувачки освіти 5-Б класу гімназії ум. Т.Г.Шевченка Олександрійської міської ради ОСОБА_4 , вбачається, що умови проживання задовільні. В квартирі є все необхідне для комфортного проживання меблі, побутова техніка, В квартирі чисто охайно, все речі лежать на своїх місцях. Дитина має окрему кімнату, яка повністю облаштована під її потреби. В кімнаті є ліжко, шафа для особистих речей, стіл, стілець, планшет, телефон. Створені всі умови для навчання дитини, ОСОБА_10 забезпечена їжею в достатній кількості, відповідно до потреб, одягом та взуттям відповідно до сезону, предметами гігієни, навчальним приладдям. Стосунки в родині панують доброзичливі. Старша донька навчається у військовій академії ім. Я. Мудрого. Дорослі члени родини піклуються про духовний та фізичний розвиток ОСОБА_11 . Під час бесіди з`ясувалось, що батьки ОСОБА_11 розлучені з 2015 року. Батько проживає в м. Харкові, життям доньок не цікавиться, самоусунувся від батьківських обов`язків. Відповідно до висновку комісії, вбачають можливість порушити питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с. 30)
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрівської міської ради, розглянувши матеріали про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно своєї доньки ОСОБА_4 , встановлено зі слів матері відомо, що батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, з донькою не спілкується з 2015 року, Є борг по сплаті аліментів в розмірі 105700,53 грн, з інформації поданої гімназії ім. Т.Г.Шевченка Олександрійської міської ради, відомо, що батько не відвідує школу, навчання доньки не цікавиться. На засідання комісії не з`явився. Враховуючи вище викладене, комісія не заперечує в позбавлені батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4 (а.с.31)
Судова колегія вважає, що суд правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував до них норми матеріального справа що їх регулюють. 
Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що:
«тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19».
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України).
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Вищезазначений правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).
Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Водночас, озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
На виконання вимог статті 19 СК надав належну оцінку висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та обґрунтовано вважав, що цей висновок має рекомендаційний характер. 
Судом надано належну оцінку іншим письмовим доказам у справі, враховано, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення засідання комісії органу опіки та піклування з розгляду питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, наявність у відповідача заборгованості за аліментами у розмірі 105 700,53 грн не може свідчити про його усунення від виконання від батьківських обов`язків, оскільки з матеріалів справи убачається, що відповідач є інвалідом другої групи та отримує пенсію по інвалідності. Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 від 31 травня 2024 року, який було зроблено державним виконавцем з листопада 2020 року по березень 2024 року з доходів відповідача державним виконавцем утримується сума аліментів. Також судом враховано, що з 2015 року позивач разом з двома доньками проживає в м. Олександрія, відповідач по справі залишився проживати в м.Харків. У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що у нього відсутня можливість відвідувати м.Олександрія через низький рівень його доходів та воєнний стан, який оголошений в Україні з 24.02.2022, що є поважною причиною не відвідування ним гімназії де вчиться дитина. 
З огляду на зазначене суд, вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позову про позбавлення відповідачки батьківських прав з огляду на заперечення відповідача проти застосування до нього такого край нього заходу та наявність підстав вважати, що поведінка відповідача може змінитися на краще.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційна скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2025 року- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий         О.Ю. Тичкова

Судді     Н.П. Пилипчук 

О.В. Маміна