Справа № 129/468/26 
Провадження по справі № 1-кп/129/491/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді – ОСОБА_1 , 
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження № 62025240040003863 від 29.08.2025 про обвинувачення: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сичівка Христинівського району Черкаської області, без реєстрації місця проживання, жителя АДРЕСА_1 , який також проживав за адресою: АДРЕСА_2 , ромської національності, громадянина України, без освіти, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, раніше судимого:
1) 12.04.2002 року вироком Христинівського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;
2) 06.02.2006 року вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;
3) 23.05.2011 року вироком Старовижівського районного суду Волинської області, який в частині призначеного покарання та судових витрат скасований вироком апеляційного суду Волинської області від 29.07.2011 року, за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна;
4) 12.06.2018 року Любомильським районним судом Волинської області за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 71, ч.4 ст. 81 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 12.07.2023 року по відбуттю строку покарання;
5) 03.04.2024 року вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців та звільненого 05.07.2024 року за ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27.06.2024 року умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом засудженого, як особу, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом, з невідбутим строком покарання 5 років 1 місяць 24 дні;
6) 23.10.2025 року ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського звільненого від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 407 КК України відповідно до ч.1 ст. 401 КК України, - 
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -
Встановив:
Солдат ОСОБА_5 , призваний 06.07.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.05.2025 № 136/нст (по стройовій частині), солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних сил України у військовому званні «солдат», в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, 04.07.2025 самовільно залишив розташування пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 - військове містечко № НОМЕР_2 (польові умови) АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 22.12.2025.
За час відсутності у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби не повідомляв, та проводив час на власний розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, а по суті пред`явленого йому обвинувачення дав такі зізнавальні покази та пояснив, що він, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних сил України у військовому званні «солдат», з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, 04.07.2025 самовільно залишив розташування пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 - військове містечко № НОМЕР_2 (польові умови) АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 22.12.2025.
За час відсутності у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , він, солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби не повідомляв, та проводив час на власний розсуд.
Відповідно до ст. 349 КПК України, з`ясувавши чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні № 62025240040003863 від 29.08.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 , враховуючи відсутність сумнівів у добровільності та істинності їх позицій; роз`яснивши їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, які визнаються і не оспорюються учасниками судового провадження; суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень), винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду, а також розміру процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29.11.2007 р.).
При цьому суд бере до уваги визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні кримінального правопорушення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обираючи покарання ОСОБА_5 , суд обтяжуючою його обставиною враховує рецидив злочинів, а пом`якшуючими його обставинами враховує щире каяття.
Окрім зазначеного, суд при призначенні покарання ОСОБА_5 враховує його особу, який є осудним, раніше неодноразово судимим, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, без освіти, неодружений, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом проходив військову службу у Збройних Силах України. 
З урахуванням вказаних, встановлених під час судового розгляду обставин у їх сукупності, з огляду на скоєння обвинуваченим тяжкого стосовно ст. 12 КК України кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, який скоєно обвинуваченим ОСОБА_5 у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком у вигляді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом засудженого, як особу, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом, з невідбутим строком покарання 5 років 1 місяць 24 дні; враховуючи особу винного, який є осудним, раніше неодноразово судимим, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, без освіти, неодружений, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом проходив військову службу у Збройних Силах України; жалкує про скоєне; щиро кається; що свідчить про наявність у ОСОБА_5 стійких злочинних нахилів, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що виправити обвинуваченого і запобігти скоєнню ним нових кримінальних правопорушень (злочинів) можливо лише за умови ізоляції його від суспільства з призначенням йому покарання у виді реального позбавлення волі у межах, установлених санкцією, передбаченою ч. 5 ст. 407 КК України, яке буде достатнім для виправлення особи обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень (злочинів) та при цьому не порушить справедливий баланс між вказаними інтересами суспільства та правами ОСОБА_5 .
При цьому, остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно визначити на підставі ст. 71, ч. 3 ст. 81-1 КК України, а саме до призначеного за цим вироком покарання за ч. 5 ст. 407 КК України слід частково приєднати невідбуте повністю покарання за попереднім вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2024 року у виді позбавлення волі, визначивши остаточне покарання за сукупністю вказаних вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі.
06.04.2026 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 діб, строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 04.06.2026 року. 
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили необхідно залишити попередній, - у вигляді тримання під вартою на строк не більше 60 днів, який рахувати із дня постановлення вироку, з метою забезпечення виконання вироку та уникнення ризиків ухилення обвинуваченого (засудженого) від суду і продовження злочинної діяльності, з огляду на його засудження за вчинення тяжкого злочину до реальної міри покарання, відсутність у нього чинників стримуючого характеру таких як постійного місця роботи та джерела доходів, необхідного для існування, а також враховучи те, що він є раніше неодноразово судимим за скоєння умисних злочинів, а зазначений новий тяжкий злочин скоїв у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, при цьому, в нього відсутні вагомі соціальні особистісні чинники стримуючого характеру такі як постійне місце роботи, власна сім`я (не одружений), відсутні засоби до існування.
При цьому, у строк відбування покарання ОСОБА_5 необхідно зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України період перебування його під вартою (попереднє ув`язнення), починаючи з 23.12.2025 року, - з часу його затримання та взяття під варту відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2025 року, по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Процесуальні витрати по справі та речові докази у справі відсутні, а цивільний позов у справі не заявлено. 
Керуючись ст.ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, -
Ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 81-1 КК України до призначеного за цим вироком покарання за ч. 5 ст. 407 КК України частково приєднати невідбуте повністю покарання за попереднім вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2024 року у виді позбавлення волі, та визначити ОСОБА_5  остаточне покарання за сукупністю вказаних вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.
Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.
У строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України період перебування його під вартою (попереднє ув`язнення), починаючи з 23.12.2025 року, - з часу його затримання та взяття під варту відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2025 року, по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній – утримання під вартою, але зі строком дії не більше 60 днів, який рахувати, починаючи із 27.05.2026 року.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.
Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя: