ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/960/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач ), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо припинення нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у роз мірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити із вересня 2025 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, ви значеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1331 (тисяча триста тридцять одна) грн.20 коп.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває на обліку в пенсійному органі як отримувач пенсії та проживає в с. Киселів Кіцманського району Чернівецької області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Зокрема, наголошував на тому, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №600/2415/20-а визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо ненарахування та невиплати йому з 17.07.2018 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, та зобов`язано відповідача здійснювати нарахування і виплату такого підвищення відповідно до статті 39 Закону України №796-ХІІ у розмірі двох мінімальних заробітних плат. 
Звертав увагу суду на те, що на виконання зазначеної постанови суду відповідач здійснював виплату підвищення до 31.12.2024.
Разом з тим, відповідач листом повідомив позивача про те, що з 01.01.2025 року виплату підвищення припинено з підстав відсутності у державних реєстрах інформації про реєстрацію позивача у відповідному населеному пункті та відсутності статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Разом із тим позивач зазначає, що відповідно до витягу з реєстру Веренчанської територіальної громади він зареєстрований у с. Киселів з 30.01.2002 по теперішній час. 
Відтак позивач вважає, що припинення виплати підвищення є протиправним, оскільки стаття 39 Закону №796-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2015, не ставить право на підвищення пенсії у залежність від наявності статусу потерпілої особи, а визначальною умовою є факт проживання непрацюючого пенсіонера на території радіоактивного забруднення. 
Також позивач зазначає, що стаття 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» фактично встановила додаткові умови для отримання відповідної виплати, звузивши обсяг прав, гарантованих спеціальним Законом №796-ХІІ.
2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Заперечуючи проти позову зазначив, що до 31.12.2024 позивачеві виплачувалося підвищення до пенсії на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №600/2415/20-а. 
Водночас з 01.01.2025 набрала чинності стаття 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», якою встановлено нові умови виплати доплати непрацюючим пенсіонерам, зокрема наявність статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та підтвердження місця проживання за даними державних реєстрів.
За результатами перевірки в Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості про реєстрацію позивача у с. Киселів, а в матеріалах пенсійної справи відсутні документи про надання йому статусу потерпілої особи внаслідок аварії на ЧАЕС, у зв`язку з чим виплату доплати припинено.
Відповідач вважає, що діяв у межах повноважень та відповідно до чинного законодавства, оскільки положення статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» є чинними та обов`язковими до застосування, а тому підстав для задоволення позову немає.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.
1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.
1. Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 р. №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради України PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Перелік № 106) - с. Киселів Кіцманського району Чернівецької області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
2. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №600/2415/20-а відповідача зобов`язано здійснювати позивачу нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України №796-ХІІ. На виконання зазначеного судового рішення виплата підвищення здійснювалася по 31.12.2024.
3. З 1 січня 2015 року припинено виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону №796-ХІІ, у зв`язку із внесенням Законом №76-VIII змін до Закону №796-ХІІ, яким зокрема статтю 39 Закону №796-ХІІ було виключено. 17 липня 2018 року Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 вказані зміни визнано неконституційними.
4. Відповідно матеріалів справи позивач перебуває на обліку в Управлінні, як отримувач пенсії. 
5. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи та пояснень відповідача, у Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості про реєстрацію позивача у с. Киселів, а також відсутні документи, що підтверджують надання позивачу статусу особи, постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС.
6. Відповідач, листом повідомив позивача, про відсутність правових підстав для відновлення підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення.
ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.
1.Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон № 796-XII.
Стаття 39 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2015, була викладена так: громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.
Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
2. 28.12.2014 прийнято Закон № 76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, підпунктом 7 пункту 4 розділу І якого внесено зміни до Закону № 796-ХІІ, шляхом виключення статей 31, 37, 39, 45.
3. 04.02.2016 прийнято Закон № 987-VIII, який згідно з розділом ІІ Прикінцеві положення набрав чинності з 01.01.2016 і який включив до Закону № 796-ХІІ статтю 39 такого змісту: "Громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України".
Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону № 76-VІІІ. Вирішено, що положення підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону № 76-VІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Тобто, вказаним Рішенням Конституційного Суду України відновлено дію статті 39 Закону № 796-XII, яка із 17.07.2018 є чинною у редакції до 01.01.2015.
Так, стаття 39 у редакції Закону № 987-VIII, яка чинна з 01.01.2016, врегульовує питання доплат виключно особам, які працюють у зоні відчуження. Однак редакція статті 39, яка була чинна до 01.01.2015, врегульовувала питання здійснення доплат таким категоріям громадян: 1) особам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, у зоні гарантованого добровільного відселення, у зоні посиленого радіоекологічного контролю); 2) непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях; 3) студентам, які там навчаються; 4) пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення; 5) громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів.
Відновлення дії попередньої редакції нормативно-правового акту - статті 39 Закону №796-ХІІ до внесення змін Законом від 28.12.2014 № 76-VIII спричиняє колізію правозастосування, з огляду на чинність із 01.01.2016 статті 39 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону від 04.02.2016 № 987-VIII. Ця колізія має вирішуватися з додержанням принципу верховенства права (статті 3, 8 Конституції України та статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України) в частині визнання людини, її прав та свобод найвищими цінностями, які визначають зміст та спрямованість держави, з урахуванням дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій, зумовленої фінансово-економічними можливостями для збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, без порушення сутності відповідних прав.
Такий підхід до розуміння наслідків визнання неконституційними нормативно-правових актів (або окремих положень) та усунення колізії, що виникла внаслідок цього, забезпечує стабільність конституційного ладу в Україні, гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, цілісність, непорушність та безперервність дії Конституції України, її верховенство як Основного Закону держави на всій території України.
Отже, з моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 17.07.2018№6-р/2018 відновлено право на отримання підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону № 796-ХІІ.
4. Як свідчать матеріали додані до поданої заяви, позивач вважає, що відповідачем протиправно припинено виплату підвищення до пенсії встановленого статтею 39 Закону №796-XII.
Розглядаючи спірні правовідносини, суд враховує положення статті 45 Закону № 4059-IX, згідно яких установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.
Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.
Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.
Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.
Також, при прийнятті рішення суд враховує, що пунктом 1 Постанови №1524 установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин: особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.
5. Посилання позивача на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №600/2415/20-а не спростовує правомірності дій відповідача, оскільки виконання судового рішення здійснюється з урахуванням законодавства, чинного на час виникнення та існування відповідних правовідносин. Зміна нормативного регулювання є підставою для перегляду умов здійснення відповідних виплат.
Також суд зазначає, що за результатами перевірки в Єдиному державному демографічному реєстрі та інших державних реєстрах відсутні відомості про реєстрацію позивача у с. Киселів, а в матеріалах пенсійної справи відсутні документи, що підтверджують надання йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, що відповідно до статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» виключає підстави для продовження виплати доплати. 
Доводи позивача щодо пріоритетності положень статті 39 Закону №796-ХІІ суд відхиляє, оскільки відповідач при вирішенні питання про подальшу виплату підвищення зобов`язаний керуватися чинними нормами законодавства, які регулювали спірні правовідносини у 2025 році.
Крім того, з матеріалів справи та поданих доказів не підтверджується період проживання позивача у зоні у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення в спірному періоді, а саме: доказів проживання позивача з 26.04.1986 до 01.01.1993 матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для виплати позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, відсутні.
6. Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
1. З огляду на те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судом не вирішується питання розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю. 
2. Розподіл судових витрат не здійснюється. 

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 );
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, код ЄДРПОУ: 40329345).

Суддя О.В. Боднарюк