Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року Справа№200/2045/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2025 ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 про: 
визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві грошової компенсації за невикористані 23 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, з обчисленням її суми, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення станом на день виключення його зі списків особового складу частини - 22 травня 2023 року, розрахованого з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2023 року – 2 684 грн;
зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за невикористані 23 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, з обчисленням її суми, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення станом на день виключення його зі списків особового складу частини - 22 травня 2023 року, розрахованого з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2023 року – 2 684 грн.
Позовні вимоги вмотивовано порушенням відповідачем права на компенсацію невикористаних днів щорічної основної відпустки при виключенні із списків особового складу частини. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
08 травня 2025 року відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у позові, оскільки пункт 3 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, не передбачає компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у разі переведення до нового місця служби. 
Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.
Клопотання позивача про здійснення процесуального правонаступництва підлягає задоволенню з огляду на відомості листа Військової частини НОМЕР_1 від 04 грудня 2025 року. 
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_2 з 05 березня 2022 року. 
Наказом Військової частини НОМЕР_2 від 22 травня 2023 року № 145 особу з 22 травня 2023 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку з переведенням до нового місця служби. 
Вказаним наказом визначено, що щорічна основна відпустка за 2022 рік у кількості 23 доби не надавалася. 
За довідкою про виплачені види грошового забезпечення від 22 січня 2025 року грошова компенсація за невикористані 23 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік не здійснювалася. 
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного. 
Абзацом 1 пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, передбачено, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Норма діяла станом на 22 травня 2023 року – день виключення позивача із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку з переведенням до нового місця служби. 
За вказаною нормою право на отримання грошової компенсації за усі дні невикористаної відпустки військовослужбовець набуває лише при звільненні з військової служби, у зв`язку з чим нарахування та виплата такої компенсації здійснюється саме за останнім місцем проходження військової служби особою. 
При переведенні військовослужбовця невикористані дні відпустки обліковуються наступними військовими частинами, що підтверджується витягами з наказів від 03 липня 2023 року, від 30 травня 2023 року. 
Такий підхід, на думку суду, усуває правову невизначеність та можливість подвійної реалізації одного й того самого права, коли військовослужбовцю, наприклад, виплачена компенсація за певні дні відпустки на підставі судового рішення, однак такі дні продовжуватимуть обліковуватися як невикористані. 
Відповідно до абзацу 3 пункту 21 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII) невикористані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, […], що не були надані військовослужбовцям в особливий період з моменту оголошення мобілізації, підлягають грошовій компенсації, яка виплачується у рік звільнення військовослужбовців зі служби.
Абзацом 3 пункт 21 статті 10-1 вказаного Закону доповнено на підставі Закону України від 04 червня 2025 року № 4470-IX, тобто після виключення статті 81 КЗпП України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX та скасування механізму, який передбачав можливість працівників при переведенні з одного підприємства, установи, організації на інше підприємство, в установу, організацію, які не використали за попереднім місцем роботи повністю або частково щорічну основну відпустку, отримати невикористану частину відпустки за новим місцем роботи. 
Отже, загальне і спеціальне законодавство по-різному врегульовують питання грошової компенсації за невикористані дні відпустки. 
Оскільки за матеріалами справи позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку з переведенням до нового місця служби, а не у зв`язку зі звільненням, то позов задоволенню не підлягає.
Підстав для розподілу судових витрат немає. 
Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Замінити відповідача - Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) його правонаступником - Військовою частиною НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).
Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення певних дій.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 26 травня 2026 року. 

Суддя Ю.М. Льговська