Провадження № 2/537/157/2026
Справа № 537/6123/25

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2026 в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О. за участю секретаря судових засідань Супруненко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу № 537/6123/25 за позовом комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:

Позивач КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 борг за спожиту теплову енергію та гарячу воду і абонентське обслуговування у розмірі 12740 грн. 05 коп., а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3028 грн.
На обґрунтування позову зазначив, що КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. КП «Теплоенерго» надає комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У результаті невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на 23.09.2025 (за період з 01.07.2004 по 31.03.2021) виникла заборгованість у розмірі 12740 грн. 05 коп. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити.
Відповідачем ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що на даний час знаходиться за межами України і має різницю в часі, звернула увагу суду на те, що заборгованість можлива за минулі роки. Вказала, що законом визначена загальна позовна давність тривалістю у три роки, яку суд може застосувати лише за заявою сторони спору до ухвалення рішення, що є підставою для відмови у позові (якщо позивач не доведе поважність причин пропуску). З урахуванням викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог через вичерпання строку позовної давності.
Представником позивача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надані письмові пояснення, в яких він вказав, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує і за законом власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, у тому числі оплачувати послуги теплопостачання. Звернув увагу на те, що проживання відповідача за межами території України не звільняє її від обов`язку утримувати належне їй майно. Факт не проживання у квартирі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з опалення, якщо квартира не була офіційно відключена від мереж у встановленому законом порядку. Відповідач не надала доказів відключення від системи опалення за адресою: АДРЕСА_1 . Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, вказав, з 02.04.2020 (дата набрання чинності Законом від 30 березня 2020 року № 540-IX) продовжені строки позовної давності. Окрім того у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України, продовжувалися на строк його дії. Вказав, що відповідачем надано до суду рахунки квитанції по оплаті комунальних послуг, але ці докази є розмитими і незрозумілими, так як в них не видно ні інформації, ні нарахування, ні оплат. З урахуванням викладеного просив відмовити відповідачу у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідачем ОСОБА_1 надані письмові пояснення, в яких вона вказала, що починаючи з квітня 2021 року по теперішній час заборгованості з оплати за теплову енергію та гарячу воду вона не має. Вважає, що позивач має право на стягнення заборгованості з неї з березня 2019 року, тобто стягнення заборгованості за опалення за березень 2021 року у розмірі 1883 грн 73 коп. В задоволенні іншій частині позовних вимог просила відмовити.
Представник позивача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що позивач надавав відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що підтверджується відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 та не запречується відповідачем. Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою за р. № 2351 від 22.03.1999, що підтверджується довідкою з КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області».
Спірні відносини, що виникли у процесі надання споживачам послуг у період з липня 2004 року по квітень 2019 року регулювалися Законом України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004. Спірні відносини, що виникли у процесі надання споживачам послуг з травня 2019 року по 31 березня 2021 року регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017. В силу п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004 до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017 до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017 індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Пунктом 6 частини 1 статті 20 вказаного Закону «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004 було передбачено право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Схоже визначено і у ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», який чинний наданий час, а саме: споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Перебування відповідача за кордоном за відсутності документального підтвердження права на неоплату послуг не є підставою для звільнення її від сплати заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду і абонентське обслуговування.
Отже позивачем доведено, що ОСОБА_1 як власник квартири АДРЕСА_2 зобов`язана утримувати майно, що їй належить, у тому числі сплачувати комунальні послуги. Розмір заборгованості ОСОБА_1 та правильність розрахунку за період з липня 2004 по березень 2021 у сумі 12740,05 грн підтверджується випискою по особовому рахунку НОМЕР_1 та не спростований відповідачем. 
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
З цією позовною заявою позивач звернувся до суду 26.09.2025. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, з 02.04.2020 (дата набрання чинності Законом від 30 березня 2020 року № 540-IX) продовжені строки позовної давності, у тому числі: загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України); спеціальна позовна давність для окремих видів вимог (ст. 258 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Надалі Законом України від 8 листопада 2023р. № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Закон набрав чинності 04.09.2025. Отже з 02 квітня 2020 року строки, визначені, зокрема, статтею 257 ЦК України, продовжувалися та зупинялися до 04.09.2025.
У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно з розрахунком заборгованості за надані послуги, початком періоду розрахунку заборгованості є липень 2004 року, а з позовом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» звернулося 26.09.2025. Оскільки відповідач ОСОБА_1 подала суду заяву про застосування строку позовної давності, то у позовних вимогах про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги за період з 01.07.2004 по 23.04.2017 позивачу слід відмовити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в межах строку позовної давності за період з 24.04.2017 по 31.03.2021 у розмірі 3456 грн 08 коп., яка складається із заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду і абонентське обслуговування, що виникла у березні 2018 року у розмірі 1572 грн 35 коп. та у березні 2021 року у розмірі 1883 грн 73 коп.
Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028 грн. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги КП «Теплоенерго» задоволені частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 821 грн 50 коп. (12740 грн. 05 коп./100 % = 3456 грн 08 коп./х, х = 27,13 %; 3028 грн/100 % = х/27,13 %, х = 821 грн 50 коп.
Керуючись статтями 12,13,19,81,141,259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.256, 257, 261, 267, 526, 530, 625 ЦК України , суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити часткового позовну заяву комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (код ЄДРПОУ 31700972, місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Софіївська, буд.68) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області заборгованість за спожиту теплову енергію та гарячу воду і абонентське обслуговування у розмірі 3456 грн 08 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області сплачений судовий збір в розмірі 821 грн 50 коп.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повне рішення складено 27.04.2026