ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/16527/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Шлай А.В., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Сластьон А.О.) в адміністративній справі №160/16527/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
04.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, в якому просить:
-визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області у вигляді ненадання відповіді по суті запиту від 01.06.2025 (вихідний № ПЕРЕС-027) незаконною;
-зобов`язати ГУНП у Дніпропетровській області надати інформацію про посадову особу, до обов`язків якої входить ініціювання дисциплінарного розслідування у Самарському районному відділі поліції або переслати запит за належністю з відповідним повідомленням.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ним було подано запит до Самарівського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про надання інформації щодо уповноваженої посадової особи, до повноважень якої входить ініціювання дисциплінарного розслідування у разі визнання дій або бездіяльності співробітників протиправними за рішенням суду. Відповідь була надана ГУНП в Дніпропетровській області за підписом керівника Самарівського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області без надання інформації по суті запиту, без зазначення конкретних даних про посадову особу. Позивач зазначив, що відповідач не вказав, чи є розпорядником інформації, не передав запит за належністю до іншого розпорядника, як того вимагає ст. 22 Закону України “Про доступ до публічної інформації”. З огляду на зазначені обставини, вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо розгляду його запиту від 01.06.2025.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач не звертався до ГУНП в Дніпропетровській області. Ці висновки на думку скаржника спростовуються тим, що відповідь на запит надана саме відповідачем, враховуючи реєстраційні вихідні дані листа. Наявність підпису на відповіді начальника Самарівського РВП, свідчить лише про розподіл функціональних обов`язків всередині установи. Також суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача стосовно повноти відповіді, оскільки інформації яка була запитана надана не була. Також судом не надано належної оцінки бездіяльності відповідача, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просять відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що позивач не звертався до відповідача із запитом від 01.06.2025. Так запит, щодо якого порушений спір, ОСОБА_1 адресував безпосередньо начальнику Самарівського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. У зв`язку з чим, відповідь на цей запит надавалася Самарівським районним відділом поліції ГУНП листом від 04.06.2025 № 64488-2025.
Позивачем подана суду відповідь на відзив, в якій він зазначив про незгоду з доводами відзиву відповідача, та наполягає, що відповідь на його запит була надана часем ГУНП в Дніпропетровській області.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву, відповіді на відзив, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із запитом від 01.06.2026 до Самарівського районного відділу ГУНП в Дніпропетровській області з надання інформації про уповноважену посадову особу Самарівського районного відділу ГУНП в Дніпропетровській області, до посадових обов`язків якої входить ініціювання дисциплінарного розслідування у разі визнання дій або бездіяльності співробітників протиправними згідно з рішення суду. 
04.06.2025 за підписом начальника Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Мірошніченку О.С. надано відповідь від 04.06.2025 №64488-2025, в якій роз`яснено порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України. Зокрема, позивача повідомлено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (п.1 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 №893). Відповідно до п. 5 Переліку посад керівників Національної поліції України та їх повноважень щодо застосування заохочень та дисциплінарних стягнень, затвердженого наказом Національної поліції України від 04.10.2018 №929, повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають начальники відділів поліції ГУНП в областях. Також роз`яснено, що в разі наявності підстав та достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку, службове розслідування призначається та проводиться у відповідності до чинного законодавства України. Також, заявника було поінформовано про можливість оскарження відповіді в разі незгоди з нею.
Позивач вважає, що відповідь була надана саме ГУНП в Дніпропетровській області, звернувся до суду із цим позовом, оскільки стверджує, що ним не отримано відповіді по суті запиту.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області не могло порушити прав позивача в спірних правовідносинах, оскільки запит подано начальнику до Самарівського районного відділу ГУНП в Дніпропетровській області, яким і надано було відповідь. Також суд першої інстанції вказав, що відповідь надана виходячи з о`єму за змісту сформульованих питань.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення, доходить висновку про відсутність підстав для його скасування враховуючи наступне.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» №393/96 (далі Закон №393/96 ), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону №393/96 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Згідно із положеннями частин 1, 6, 7 статті 5 Закону № 393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Згідно зі ст. 19 Закону № 393/96 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI (далі № 2939-VI), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно із ст. 4 Закону № 2939-VI, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:
1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;
2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;
3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Стаття 13 Закону № 2939-VI визначає розпорядників інформації, а стаття 15 цього Закону визначає зобов`язання розпорядників інформації щодо оприлюднення інформації.
Порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян врегульований Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 № 930 (далі - Порядок № 930).
Згідно з п. 5 розділу І Порядку №930 громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.
Згідно п. 9 розділу І Порядку №930, керівники органів (підрозділів) поліції всіх рівнів згідно зі своїми посадовими інструкціями відповідають за організацію роботи зі зверненнями громадян та з питань їх особистого прийому.
Відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу (пункт 13 розділу IV Порядку № 930). 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем допущено бездіяльність з ненаданням відповіді по суті звернення ОСОБА_1 від 01.06.2025, колегія суддів виходить з такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся із зверненням від 01.06.2025 до Самарівського районного відділу ГУНП в Дніпропетровській області. (додаток 1 по позову, матеріали електронної справи)
Відповідь на зверення від 01.06.2025 була надана ОСОБА_1 начальником Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області листом від 04.06.2025 №64488-2025. (додаток 2 до позову, матеріали електронної справи)
Отже позивач звертався із зверненням саме до начальника підрозділу органу поліції - до Самарівського районного відділу ГУНП в Дніпропетровській області. В свою чергу саме цей орган і надав відповідь.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не було допущено бездіяльності, оскільки позивач не звертався до нього із запитом.
Доводи позивача/скаржника, що на його переконання він отримав відповідь від ГУНП в Дніпропетровській області, враховуючи певні реєстраційні дані, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки організація системи діловодства установи не змінює адресата, який і надав відповідь.
Посилання скаржника на неотримання відповіді по суті поставленого питання у зверненні та можливе недотримання приписів ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VI при його розгляді, також є безпідставними, оскільки як вже встановлено судом, позивач не звертався із запитом до відповідача, а бездіяльність органу/установи до якого було направлено звернення не оскаржується в рамках цієї справи.
З огляду на викладене, колегія суддів погджується з висновками суду першої інстанції про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення. 
Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року в адміністративній справі №160/16527/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 14 травня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай 

суддя А.А. Щербак