Справа №705/4187/26
1-кп/705/918/26 
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року   м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю::
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026250320000655 від 01.06.2026 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоархангельськ, Кіровоградської області, громадянина України, українця , з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітніх дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.369 та ч.1 ст.382 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи визнаним винним постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2025 у справі №394/807/25, 3/394/423/25 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років, яка набрала законної сили 01.09.2025, та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог п. 9 ч. 1 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 298 КУпАП відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення, що набрала законної сили, є обов`язковою до виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, вчинив дії щодо її умисного невиконання, а саме: 30.05.2026 о 23 год. 12 хв., по вул. Уманська, 150, с. Піківець, Уманського району, Черкаська область, керував транспортним засобом марки «ВАЗ» модель «21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, без посвідчення водія та був зупинений працівниками СРПП ВДП №2 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області за порушення вимог Правил дорожнього руху, про що складено відповідні протоколи.
Він же, 30.05.2026 близько 23 год. 10 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ» модель «21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, рухаючись, по вулиці Уманська, 150, с. Піківець, Уманського району, Черкаська область, навпроти АЗС «АДС», в порядку п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» був зупинений для перевірки документів у зв`язку із очевидними ознаками, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, екіпажем СРПП ВПД №2 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, в складі поліцейського СРПП ВПД №2 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , старшого інспектора РСПП ВПД №2 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_10 , які відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та Закону України «Про національну поліцію» є службовими особами правоохоронного органу – Національної поліції, та відповідно до дислокації сил та засобів ВПД №2 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, заступили на добове чергування по обслуговуванню м. Умань та Уманського району Черкаської області, з метою забезпечення публічної безпеки та здійснення контролю за дотримання правил дорожнього руху на службовому автомобілі марки «RenaultExpress», реєстраційний номер ??1194.
Під час перевірки документів працівниками СРПП ВПД №2 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області встановлено у ОСОБА_4 стан сп`яніння згідно до даних алкотеста 0,99 проміле, при допустимій нормі 0,20 проміле. 
За результатами встановлених обставин, працівниками СРПП ВПД №2 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області в діях ОСОБА_4 виявлено ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (Керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), а також встановлено, що останній позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до постанови Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2025 у справі №394/807/25, 3/394/424/25, строком на п`ять років.
Так, ОСОБА_4 , в період часу з 23 год. 26 хв. близько 23 год. 38 хв., перебуваючи в салоні службового автомобіля марки «RenaultExpress», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який розташовувався по вулиці Уманська, 150, с. Піківець, Уманського району, Черкаська область, на території АЗС «АДС», в ході спілкування з поліцейським СРПП ВПД №2 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшим сержантом поліції ОСОБА_9 , який відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України та примітки до ч. 1 ст. 364 КК України є службовою особою та який згідно п. 1 абз. 1 ст. 255 КУпАП і п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» наділений повноваженнями складати матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з метою уникнення від адміністративної відповідальності, а також попередження здійснення повідомлення на лінію «102» вищевказаним працівником поліції про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, діючи умисно та цілеспрямовано, реалізовуючи свій злочинний намір направлений на надання неправомірної вигоди за не вчинення вищевказаних дій відносно нього, розуміючи протиправний характер своїх дій, виразив словесну пропозицію у наданні ОСОБА_9 неправомірної вигоди в сумі 10000 грн., тим самим вчинив пропозицію надання неправомірної вигоди ОСОБА_9 , як службовій особі, за невчинення останнім, в інтересах ОСОБА_4 , дії з використанням наданого службового становища.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, та за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозицію службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю, погодився надати покази.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту в суді показав, що викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності. Він 30.05.2026 на автомобілі ВАЗ д/н НОМЕР_1 завозив брата на автобус з с. Нерубайка Уманського району до АЗС в районі міста Умань. По дорозі був зупинений працівниками поліції. Оскільки він керував автомобілем на підпитку, то працівники поліції почали складати на нього протокол за ст.. 130 КУпАП. В ході складання протоколу працівники поліції з`ясували, що він також був позбавлений права керування транспортними засобами. Про наявність постанови Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2025, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді позбавлення права керування, йому було відомо, однак через необхідність завезти брата він сів за кермо. З метою вирішення питання щодо не складання працівниками поліції відносно нього протоколу він запропонував поліцейському неправомірну вигоду в розмірі 10000 грн., при цьому працівники поліції йому повідомляли про фіксацію події та відповідальність за пропозицію щодо неправомірної вигоди. Щиро кається у вчиненому, висновки для себе зробив. Зазначив, що у разі призначення покарання у виді штрафу він обов`язково сплатить, проте просив розстрочити суму штрафу, оскільки він офіційно не працевлаштований та має на утриманні чотирьох малолітніх дітей. 
Обвинувачений також зазначив, що добровільно вніс грошовий внесок на потреби ЗСУ. Просив суд врахувати ці обставини, а також щире каяття при призначенні покарання та не карати його суворо.
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.369 та ч.1 ст.382 КК України. 
Кваліфікація дій обвинуваченого за викладених обставин перевірена судом і є вірною.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та добровільне внесення грошового внеску на потреби ЗСУ.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. 
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України).
Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.
Окремим виявом справедливості є відповідність покарання вчиненому злочину, що передбачає призначення відповідного покарання, яке має бути домірним злочину.
Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які віднесені до категорії нетяжких злочинів згідно ст.12 КК України; дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, наявність кількох встановлених обставин, що пом?якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання.
Суд враховує, що обвинувачений критично відноситься до своїх дій та зобов`язується у подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень.
Крім цього, при визначенні виду і розміру покарання суд зважає на позицію сторони публічного обвинувачення.
Проаналізувавши наведене, з метою забезпечення дієвості принципів законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що необхідно обрати для обвинуваченого покарання у виді штрафу на рівні, наближеному до мінімального, за кожне, що буде співмірним до вчиненого і достатнім для попередження вчинення ним подібних правопорушень в майбутньому.
Остаточне покарання суд вважає за необхідне визначити із застосуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, що передбачено ст. 70 КК України.
Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Частиною 4 ст. 53 КК України визначено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Суд встановлює загальний строк розстрочки, періодичність сплати штрафу, розмір частини штрафу, яку повинен сплатити засуджений у відповідний період.
Водночас суд вважає можливим розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу строком на 10 місяців, виходячи із його прохання.
Згідно із ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк.
Враховуючи майнове становище ОСОБА_4 який офіційно не працевлаштований, проживає за рахунок неофіційних тимчасових заробітків, одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, а також розмір штрафу, суд приходить до висновку, що сплата ОСОБА_4 штрафу одним платежем становитиме для нього надмірний тягар, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне розстрочити виконання вироку суду, в частині накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., встановивши його сплату щомісячними платежами по 1700 грн. на строк 10 календарних місяців.
Враховуючи ту обставину, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.369 та ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі еквівалентному 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
-за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі еквівалентному 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п?ятсот) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу у розмірі еквівалентному 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Розстрочити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , виконання вироку, в частині накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., встановивши йому сплату щомісячними платежами по 1700 (одна тисяча сімсот) грн., на строк 10 календарних місяців після вступу вироку в законну силу.
Попередити засудженого ОСОБА_4 про наслідки несплати чергового платежу, передбачені ч. 4 ст. 26 КВК України, а саме у разі несплати ним чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням відділу пробації замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Речові докази по справі: два компакт-диски формату DVD-R з відеозаписами з нагрудних відеокамер поліцейських СРПП ВПД №2 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, які приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження, компакт-диск формату DVD-R з відеозаписами з нагрудної відеокамери поліцейських, які приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження;
Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_11