Справа № 212/4637/26 
3/212/862/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Пустовіт О.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В М. КРИВИЙ РІГ УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ стосовно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
До Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшла справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
21.03.2026 року о 21:07 годині в місті Кривий Ріг, Покровського району по вул. Федора Караманиць, 82, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «MITSUBISHI SPACE», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. На вимогу працівника поліції від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив правила п 2.5 ПДР - відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до законодавства встановленого порядку огляду стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Правопорушення зафіксовано на БК 475197, 475135, факт руху зафіксовано на службовий відеореєстратор.
Через канцелярію суду 14.04.2026 року ОСОБА_1 подані заперечення в яких просив справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що самостійно звернувся в медичний заклад 21.03.2026 року та пройшов огляд на стан сп`яніння, про що було видано висновок № 353 від 21.03.2026 року, що він не перебуває у стані наркотичного або алкогольного сп`яніння, а тому протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 620827 від 21.03.2026 року не відображає всі обставини справи та не відповідає вимогам ст.. 130 ч. 1 КУпАП. Акцентував увагу суду, що складання протоколу серії ЕПР1 № 620827 від 21.03.2026 року, який є єдиним доказом у справі, відбулося з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки поліцейським не запропоновано долучити до справи адвоката для захисту його прав та інтересів.
Присутній 15.04.2025 у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння та не вживає наркотичних засобів взагалі. Він був згоден пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Його систематично зупиняють працівники поліції з січня 2026 року, вони знають де він працює і постійно чергують біля його роботи. 
Кожного разу після такої зупинки він проходить огляд на стан сп`яніння, який підтверджує відсутність такого стану 
Суд, вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановив наступне.
Так, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За положенням ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За приписами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом досліджено наступні надані матеріали на підтвердження складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , а саме
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП надано:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 620821 від 21.03.2026 року, фабула якого викладена вище;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість до КП «ДКБЛПД» ДОР» від 21.03.2026 року о 21-25 годині. В результаті огляду поліцейським, виявлено ознаки сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці;
- рапорт працівника поліції в якому зазначено, що під час патрулювання 21.03.2026 року під час патрулювання в місті Кривий Ріг, Покровського району було зупинено згідно ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» транспортний засіб «MITSUBISHI SPACE», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці та запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку в медичному закладі КП «ДКБЛПД» ДОР» на що останній відмовився проходити огляд, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР;
- відеозапис, переглянутим у судовому засіданні, на якому зафіксовано процедуру складання адміністративних матеріалів, та відмову від проходження огляду.
- довідку відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія. Повторність правопорушення відсутня.
Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху (далі правила) єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють названими Правилами.
Пунктом 1.10. Правил визначено, що водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно з п.п. «б», «д» п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У зв`язку з цим, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедуру встановлення проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначено однойменною Інструкцією, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 № 1452/735, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Приписи 1 ст. 130 КУпАП визначають відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У п. 3 розділу І Інструкції зазначено, що на ознаки алкогольного сп`яніння водія вказують: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
У той час як ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, за виключенням запаху алкоголю з порожнини рота, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному випадку.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Якщо проведення такого огляду вимагалося працівниками поліції без видимих на те причин, при відсутності ознак сп`яніння, відмова від проходження медичного огляду, правових наслідків не породжує.
З детального аналізу наведених норм права вбачається, що водій може бути направлений працівниками поліції до закладу охорони здоров`я для огляду на стан наркотичного сп`яніння, лише за наявності у нього конкретних ознак передбачених п.п.3, 4 Інструкції. Логічним є висновок, що за відсутності у водія наведених ознак сп`яніння, у працівників поліції не виникає підстав направляти його для медичного огляду на стан сп`яніння до закладів охорони здоров`я. Відмова водія виконувати безпідставну (необґрунтовану) вимогу працівника поліції проходити огляд на стан сп`яніння, не може мати наслідків у вигляді адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР України.
Працівник поліції при виявленні ознак сп`яніння у водія повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але й надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, зафіксувати їх на відеозаписі або виявити у присутності двох свідків.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2026 року у справі № 212/11146/25.
Як встановлено судом, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 620827 від 21.03.2026 року не містить зазначення дій водія ОСОБА_1 щодо ухилення від проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Натомість із дослідженого під час судового розгляду відеозапису бодікамер патрульних поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 погоджується пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.
Так з переглянутого у судовому засіданні відеозапису не можливо встановити, що працівники поліції мали підстави вважати, що ОСОБА_1 мав явні ознаки наркотичного сп`яніння, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Пропозиція поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння повинна бути наслідком виявлення об`єктивних ознак такого стану, як це передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Натомість, застосування такої вимоги як реакції на відмову особи виконати вказівку поліцейського свідчить про підміну правоохоронної мети каральною. У такому випадку відмова водія від проходження огляду є не ухиленням від виконання законної вимоги поліцейського в розумінні ст. 130 КУпАП, а захисною реакцією на дії, не передбачені процедурою оформлення порушень ПДР.
Такі дії представників держави порушують принцип належного урядування та заборону свавілля. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, повноваження, надані органам влади для однієї мети (контроль за безпекою дорожнього руху), не можуть використовуватися для досягнення іншої, не задекларованої законом мети. Це є порушенням принципу правової визначеності, оскільки особа піддається адміністративному переслідуванню за ст. 130 КУпАП не через ризик, який вона становить для учасників дорожнього руху, а через небажання підкоритися діям, що виходять за межі компетенції поліцейського на місці зупинки.
Суд погоджується, що проходження ОСОБА_1 самостійно огляду на стан сп`яніння без присутності працівника поліції не відповідає вимогам інструкції, проте зауважує, що після кожної зупинки в межах встановленого часу ОСОБА_1 її проходить самостійно. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції висновок № 353 від 21.03.2026 року щодо ОСОБА_1 вбачається, що останній 21.03.2026 о 22:30 год. пройшов огляд у КП «ДБКЛПД ДОР» на стан сп`яніння та у нього ознак сп`яніння не виявлено.
Встановлені судом під час розгляду обставини спростовують твердження протоколу про адміністративне правопорушення про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, відповідно у працівників поліції не було законних підстав для висунення йому вимоги проходження огляду на стан сп`яніння.
За змістом ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно із пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.
Суд вважає, необхідним наголосити, що стандарт доведення поза розумним сумнівом, наведений, наприклад, у рішенні ЄСПЛ від 12.09.2008р. у справі «Яременко проти України» (заява № 15825/07), та у рішенні ЄСПЛ від 27.02.2009р. у справі «Спінов проти України» (заява № 34331/03), означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.
Встановлені при судовому розгляді справи вищенаведені обставини свідчать, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 суду не надані, працівниками поліції не наведено у протоколі про адміністративне правопорушення дій ОСОБА_1 з ухилення від огляду у медичному закладі, що у своїй сукупності свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 , події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу вказаного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 130, 246, 247, 251, 252, 260, 273, 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: О. Г. Пустовіт