ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/1397/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.,
Суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Шатан Т.О.,
представники сторін:
позивача: Голубчак Н.В.,
відповідача: не з`явився,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Єзупільської селищної ради б/н від 27.02.2026 (вх. суду від 02.03.2026 № 01-05/580/26)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2026 (повне рішення складено 10.02.2026, суддя Гула У.І.)
у справі № 909/1397/25
за позовом: Державної екологічної інспекції Карпатського округу, м. Івано-Франківськ
до відповідача: Єзупільської селищної ради, с. Єзупіль, Івано-Франківська обл.
про: відшкодування 435 176,54 грн шкоди,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:
Державна екологічна інспекція Карпатського округу звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Єзупільської селищної ради про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев у розмірі 435 176,54 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною поведінкою Єзупільської селищної ради, яка полягає у незабезпеченні нею охорони і збереження лісового фонду, що призвело до незаконної порубки 376 сироростучих дерев породи вільха, береза, граб, черешня та осика за межами населеного пункту селища Єзупіль.
Рішенням Господарського суду Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2026 позов задоволено. Стягнуто на користь держави з Єзупільської селищної ради, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область шкоду в сумі 435 176,54 грн, яку перерахувати в фонд охорони навколишнього природного середовища Єзупільської селищної ТГ, на території якої вчинені дані правопорушення. Здійснено розподіл судових витрат.
Місцевий господарський суд вказав, що за відсутності встановлених винних осіб у незаконній вирубці дерев та за обставини виявлення незаконної вирубки дерев на земельній ділянці, вкритій лісовою рослинністю, яка знаходиться у межах території відповідача - Єзупільської селищної ради, у спірних правовідносинах наявні усі умови, передбачені ч. 2 ст. 107 ЛК України, для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди на підставі цієї норми закону за завдання шкоди лісу внаслідок незаконної вирубки дерев.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Єзупільська селищна рада звернулась до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2026 у справі №909/1397/25 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Скаржник вважає, що місцевий господарський суд не взяв до уваги докази надані відповідачем, які підтверджують що місце розташування, де зрізані дерева знаходиться в урочищі «Лиса гора» на території Єзупільської селищної ради в межах земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 20,2326 га для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 2625855300:02:001:0803, яка надана в оренду ОСОБА_1 .
Отже, відповідачем надано докази, що підтверджують відсутність в комунальній власності селищної ради ліси відсутні.
Крім того, лісничим Дністровського лісництва підтверджено, що вказане насадження не входить до лісового фонду та не перебуває у користуванні лісництва.
Таким чином, на думку скаржника, об`єкт правовідносин не є лісом у розумінні Лісового кодексу України, а тому положення ч.2 ст.107 Лісового кодексу України не підлягають застосуванню.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій вказав, що факт правопорушення зафіксовано Актом №18/02.2 від 30.04.2025 року складеним за результатами проведеного планового заходу державного контролю Єзупільської селищної ради, де виявлено незаконну порубку 367 сироростучих дерев. Матеріали перевірки було надіслано до відділку поліції для проведення розслідування зі встановлення осіб причетних до здійснення незаконної порубки лісових насаджень. На підставі наведеного позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2026 у справі №909/1397/25 залишити без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 справу № 909/1397/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Єзупільської селищної ради б/н від 27.02.2026 (вх. суду від 02.03.2026 № 01-05/580/26) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2026 у справі № 909/1397/25, витребувано матеріали справи з місцевого господарського суду.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 розгляд справи №909/1397/25 призначено на 05.05.2026.
У судове засідання 05.05.2026 з`явився представники позивача, скаржник у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Апеляційний суд враховує, що Єзупільська селищна рада є скаржником у справі, а отже в апеляційній скарзі ним викладено доводи, на підставі яких він не погоджується з рішенням суду першої інстанції.
У постанові Верховного Суду від 14.08.2024 у справі № 916/3011/21 вказано, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність перенесення розгляду справи в силу положень чинного ГПК України.
Водночас колегія суддів враховує принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.
За таких обставин, колегія суддів вважала за можливе розглянути апеляційну скаргу за участі представника, який з`явився у судове засідання 05.05.2026.
Позивач надав суду усні пояснення в межах доводів відзиву на апеляційну скаргу, просив суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на таке.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
Державна екологічна інспекція Карпатського округу відповідно до ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Положення про Державну екологічну інспекцію Карпатського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 року №38 (із змінами), Переліку центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині здійснення їх повноважень органів виконавчої влади, які планується перевірити у 2025 році, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 31.12.2024, наказу Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 15.04.2024 №269/04.2-03, від 25.04.2024 №286/04.2-03 було здійснено державний контроль за додержанням Єзупільською селищною радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області в частині здійснення делегованих органами виконавчої влади повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
За результатами цих заходів виявлено факти знищення зелених насаджень на території Єзупільської селищної ради, а саме незаконне знищення 367 сироростучих дерев породи вільхи, берези, граба, черешні та осики за межами населеного пункту селища Єзупіль Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (географічні координати 49.063802, 24.742359) та розраховано суму заподіяної шкоди навколишньому природному середовищу у розмірі 435 176,54 грн.
Факт правопорушення зафіксований в Акті №18/02.2 від 30.04.2025, який складений за результатами державного контролю за дотриманням Єзупільською селищною радою в частині здійснення делегованих органами виконавчої влади повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
У вказаному акті зазначено, що на території Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області селище Єзупіль за межами населеного пункту (географічні координати 49.063802, 24.742359) виявлені факти незаконної порубки 367 сироростучих дерев породи вільхи, верби, берези, граба, черешні та осики.
Єзупільською селищною радою в період 2023-2024 та на час перевірки рішення щодо видалення зелених насаджень не видавались, ордери на видалення зелених насаджень (дерев) не виписувались. Акти обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, не складались. Незаконна рубка 367 дерев різних порід вчинена в період лютий-березень 2025 про що свідчить стан пнів та порубкових решток (тирса, гілки, вершини дерев та ін). На місці рубки виявлена заготовлена деревина.
Натурна перевірка проводилась за участю головного спеціаліста відділу земельних ресурсів Єзупільської селищної ради Бусько С.М., остання від підпису на відомостях № 1-3 відмовилась.
Заміри діаметрів пнів зрубаних дерев проводилися повіреною вимірювальною металевою рулеткою Р-10 УЗК виробництва "Союзний завод" № 34. Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 0798/м).
Під час натурної перевірки проводилась фотофіксація місця назаконної рубки цифровим фотоапаратом Canon IXUS 180 Black (фотосвітлини №1-7 від 22.04.2025 р).
Згідно з розрахунком розміру шкоди завданої навколишньому природному середовищу за незаконну порубку виявлених сироростучих дерев за межами населеного пункту селища Єзупіль (географічні координати 49.063802, 24.742359), який долучений позивачем до позовної заяви розмір завданої шкоди становить 435 176 грн 54 коп.
02.05.2025 позивач матеріали перевірки направив до Відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано- Франківській області та ГУНП в Івано-Франківській області для внесення відомостей в ЄРДР та проведення досудового розслідування, що підтверджується листом №01-03/1754.
Відповідно до довідки Івано-Франківського районного управління поліції відділення поліції № 1 від 21.05.2025 складеної за результатами перевірки встановлено, що Єзупільська селищна рада надала довідку №434 від 21.05.2025 в якій вказала, що місце розташування, де зрізані дерева та кущі рослин знаходяться в урочищі "Лиса гора" на території Єзупільської селищної ради в межах земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 20,2326 га для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 262585530:02:001:0803. Земельна ділянка розташована в межах населеного пункту селища Єзупіль. На дану земельну ділянку площею 20,2326 га укладено договір оренди землі між Єзупільською селищною радою та фермером ОСОБА_1 від 31.12.2014, та поновлено на підставі додаткової угоди від 28.12.2019 строком на 15 років. Згідно з відомостями Державного земельного кадастру, генерального плану селища Єзупіль (затвердженого рішенням Єзупільської селищної ради від 19.03.2019), а також проекту формування територій (затвердженого рішенням Івано-Франківської обласної ради №188-9/99 від 27.08.1999 зі змінами, затвердженими рішенням Тисменицької районної ради від 27.12.2013) зазначена земельна ділянка розташована в межах населеного пункту селища Єзупіль.
Івано-Франківське районне управління поліції відділення поліції № 1 листом 4163 від 22.12.2025 на лист Державної екологічної інспекції Карпатського округу повідомило, що під час проведення перевірки за фактами порушень, проводились заходи з метою встановлення осіб, що здійснили рубку 367 сироростучих дерев за межами населеного пункту селища Єзупіль, однак таких осіб не встановлено.
Згідно листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області №8-9-0.221-5212/0/2-25 від 27.10.2025 позначений у витягу про місце розташування незаконних рубок контур з географічними координатами 49.063802, 24.742359 в Державному земельному кадастрі не сформований як земельна ділянка та відомості не внесені до Державного земельного кадастру, визначити точне місце розташування (в межах чи за межами населеного пункту) та приналежність до визначених земельних ділянок неможливо.
З відомостей розміщених на офіційному вебпорталі ВО "Укрдержліспроект" у геоінформаційній кадастрової системі "ГІС-Ліспроект" місцевий господарський суд встановив, що занесені відомості щодо самозаліснених територій України. За результатами пошуку координат 49.063802, 24.742359, за якими виявлено незаконну рубку 367 дерев, ця територія відноситься до самозаліснених земель площею 0,2590 га на території Єзупільської селищної території громади, ділянка не сформована, що підтверджується Витягом, долученим до матеріалів справи.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:
Предметом позову у цій справі є стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Правовою підставою позову ч. 2 ст. 107 ЛК України.
Згідно зі статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
За статтею 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (частина перша статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).
Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначені у статті 1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої вбачається, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства, (лісові відносини) регулюються, зокрема Лісовим кодексом України.
Відповідно до статті 63 ЛК України ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб (частина перша статті 86 ЛК України).
Відповідно до статті 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода.
Отже, Лісовий кодекс України, зокрема частина друга статті 107 ЛК України, передбачає обов`язок органу місцевого самоврядування відшкодувати заподіяну лісу шкоду.
Аналіз частини другої статті 107 ЛК України свідчить про те, що такий обов`язок виникає в органу місцевого самоврядування за наявності таких умов у їх сукупності:
- якщо особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені та
- якщо ліс, якому була заподіяна шкода, знаходиться у межах території органу місцевого самоврядування.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно до статей 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень.
Згідно пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
З 27.05.2021 з набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", крім іншого, Земельний кодекс України доповнено пунктом 24 розділу Х "Перехідні положення", відповідно до якого землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Як слідує з матеріалів справи, листом Івано-Франківське районне управління поліції відділення поліції № 1 4163 від 22.12.2025 на лист Державної екологічної інспекції Карпатського округу повідомило, що під час проведення перевірки за фактами порушень, проводились заходи з метою встановлення осіб, що здійснили рубку 367 сироростучих дерев за межами населеного пункту селища Єзупіль, однак таких осіб не встановлено.
Державною екологічною інспекцією Карпатського округу відповідно актом №18/02.2 від 30.04.2025 зафіксовано, що на території Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області селище Єзупіль за межами населеного пункту (географічні координати 49.063802, 24.742359) виявлені факти незаконної порубки 367 сироростучих дерев породи вільхи, верби, берези, граба, черешні та осики.
З відомостей розміщених на офіційному вебпорталі ВО "Укрдержліспроект" у геоінформаційній кадастрової системі "ГІС-Ліспроект" вбачається, що занесені відомості щодо самозаліснених територій України. За результатами пошуку координат 49.063802, 24.742359, за якими виявлено незаконну рубку 367 дерев, ця територія відноситься до самозаліснених земель площею 0,2590 га на території Єзупільської селищної території громади, ділянка не сформована, що підтверджується Витягом, долученим до матеріалів справи.
Посилання апелянта на те, що місце розташування, де зрізані дерева знаходиться в урочищі «Лиса гора» на території Єзупільської селищної ради в межах земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 20,2326 га для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 2625855300:02:001:0803, яка надана в оренду ОСОБА_1 , судом оцінюється критично. 
Як правильно зазначив суд першої інстанції, ці твердження спростовуються наявними у матеріалах справи доказами - Витягом з офіційного веб-порталу ВО «Укрдержліспроект»; даними зазначеними у Публічній кадастровій карті України, відповідно до яких за географічними координатами: 49.063802, 24.742359 знаходиться земельна ділянка, яка межує зі земельними ділянками з кадастровим номером 2625855300:02:001:0803, з кадастровим номером 2625855300:02:001:0024; листом ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області №8-9-0.221-5212/0/2-25 від 27.10.2025, відповідно до якого позначений у витягу про місце розташування незаконних рубок контур з географічними координатами 49.063802, 24.742359 в Державному земельному кадастрі не сформований як земельна ділянка та відомості не внесені до Державного земельного кадастру, визначити точне місце розташування (в межах чи за межами населеного пункту) та приналежність до визначених земельних ділянок неможливо; Витягами з геоінформаційної кадастрової системи "ГІС-ЛІСПРОЕКТ" суміжних земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 26258553300:001:0803, лісогосподарського призначення з кадастровим номером 26258553300:001:0024.
Апеляційний суд зазначає, що протиправна поведінка відповідача полягає в тому, що він не виконав свого обов`язку щодо здійснення охорони лісу від незаконних рубок, не здійснив контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, відповідальність ради за встановлених у справі обставин прямо передбачена частиною другою статті 107 Лісового кодексу України, де визначено обов`язок органу місцевого самоврядування відшкодувати заподіяну лісу шкоду за наявності таких умов у їх сукупності - якщо особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені та якщо ліс, якому була заподіяна шкода, знаходиться у межах території органу місцевого самоврядування.
На підставі викладеного, з врахуванням ч. 2 ст. 107 ЛК України, колегія суддів констатує, що суд попередньої інстанції підставно вказав, що на Єзупільську селищну раду покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 435 176,54 грн, тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2026 у справі № 909/1397/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника необґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України), тому сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Єзупільської селищної ради б/н від 27.02.2026 (вх. суду від 02.03.2026 № 01-05/580/26) - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2026 у справі № 909/1397/25 - залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець