ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" травня 2026 р. Справа№ 910/12028/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Козир Т.П.
суддів: Доманської М.Л. 
Пантелієнка В.О. 

за участі секретаря Вага В.В.
та за участю представників сторін:
від позивача: Вихрицький Р.П. орд.;
від відповідача: Новак А.А. дов.;
від третьої особи: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України"
на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2026 (повний текст складено 06.04.2026) 
у справі №910/12028/24 (суддя Котков О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МУН Рекордс"
до Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кузьма Скрябін"
про стягнення грошових коштів,

УСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МУН Рекордс" (далі - позивач, ТОВ "МУН Рекордс") звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" (далі - відповідач, АТ "НСТУ") компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 90840,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем 31.03.2024 на стрімінговій платформі YouTube на каналі "Суспільна Культура" було розміщено відеоматеріал "Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес | ІНФОРМАЦІЯ_3", у якому використала без згоди позивача, що є правовласником авторських та суміжних прав на об`єкти інтелектуальної власності, фрагменти виконання музичних творів "ІНФОРМАЦІЯ_8" гурту "Скрябін", "А тепер усе інакше" гурту "ІНФОРМАЦІЯ_9", "ІНФОРМАЦІЯ_7" виконавця ОСОБА_4, що є порушенням авторських та суміжних прав позивача.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що згідно судових рішень у справі №910/20884/21 єдиним автором твору "ІНФОРМАЦІЯ_8" гурту "ІНФОРМАЦІЯ_9" є ОСОБА_1 , після смерті якого майнові права на цей твір були успадковані ОСОБА_2 та в подальшому передані ТОВ "Кузьма Скрябін" (далі - третя особа), тобто, позивач не є власником вказаного твору, а тому немає права забороняти його використання; фраза "а тепер усе інакше", що використовує у відеоматеріалі ведучий ОСОБА_3 , є загальновживаною фразою і використовується необмеженим колом осіб як у побутових, так і в інших випадках; використання цитати (уривку) із твору "ІНФОРМАЦІЯ_7" ОСОБА_4 зумовлено, зокрема, інформаційним та полемічним характером фільму, до якого цитата включена, із семантичним та графічним виділенням меж цитати, отже відповідачем використано цитату (уривок) із твору "ІНФОРМАЦІЯ_7" ОСОБА_4 в межах та у спосіб, визначений Законом України "Про авторське і суміжні права".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 березня 2026 позов задоволено частково. 
Стягнуто з Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МУН Рекордс" компенсацію за порушення майнових авторських прав в розмірі 30280 грн 00 коп.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МУН Рекордс" витрати по сплаті судового збору у сумі 1009грн 33 коп. У решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Національна суспільна телерадіокомпанія України" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та у цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, крім того, змінити рішення в частині відмови у задоволені позову шляхом доповнення його мотивувальної частини висновками про відсутність порушеного права позивача як самостійної підстави відмови у позові.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом в оскаржуваній частині рішення невірно застосовані норми матеріального права та не з`ясовані обставини, що мають значення для справи, оскільки суд першої інстанції фактично не дослідив належним чином наявні у справі докази та ухилився від встановлення обставин використання АТ «НСТУ» цитат (уривків) з правомірно оприлюднених аудіовізуальних творів (з аудіовізуального твору - фестивалю «Червона Рута» 1989 року, під час якого ОСОБА_5 виконала твір «ІНФОРМАЦІЯ_7» та з аудіовізуального твору - випуску циклової програми «Національний хіт парад» 1996 року, виробництва Національної телекомпанії України, що виходив в ефірі телеканалу УТ-1, у якій гурт «Скрябін» виконав твір «ІНФОРМАЦІЯ_8») з посиланням на їх автора та/або виконавця і джерела цитування з метою зробити зрозумілішими власні твердження або для посилання на вираження іншої особи в незмінному (автентичному) вигляді під час створення власного Фільму. Отже, використання цитат зумовлено, зокрема, інформаційним та полемічним характером Фільму, до якого цитати включені, із семантичним та графічним виділенням меж цитат. Таким чином, судом першої інстанції не встановлено використання відповідачем саме цитат (уривків) з правомірно оприлюднених аудіовізуальних творів, а тому вказана обставина підлягає встановленню судом апеляційної інстанції. обставина використання АТ «НСТУ» фрагменту відеокліпу пісні ОСОБА_4 «Ой не квітні, весно» без встановлення факту існування самого відеокліпу є недоведеною, проте суд першої інстанції визнав її встановленою. Також суд першої інстанції не дослідив належним чином ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24.03.2025 у справі №760/17288/24, затверджену нею мирову угоду та ухилився від встановлення обставин відсутності порушеного права ТОВ «Мун Рекордс» щодо використання твору «ІНФОРМАЦІЯ_8» іншими особами, а тому вказана обставина підлягає встановленню судом апеляційної інстанції і встановлення даної обставини є самостійною підставою для відмови у позові у відповідній частині. АТ «НСТУ» використано цитати (уривки) із аудіовізуальних творів в межах та у спосіб, визначений пунктом 1 частини другої статті 22 України «Про авторське право і суміжні права», що свідчить про відсутність порушених прав інтелектуальної власності позивача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що закон передбачає цитату як відтворення твору іншою особою, проте в даному випадку мало місце не відтворення, а використання фрагментів музичних творів з текстом та уривків з їх відеокліпів. При цьому формулювання статті 22 України «Про авторське право і суміжні права», відповідно до якої без дозволу суб`єктів авторського права і безоплатно, але із зазначенням імені автора і джерела запозичення, допускається використання цитат, включаючи їх переклад з інших мов, з правомірно опублікованих творів, у тому числі статей з газет і журналів у формі оглядів преси, передбачає, що використання цитат стосується саме письмових творів, а не музичних творів, як на це посилається відповідач. У вказаному відеоматеріалі на 06:33 - 06:51 хвилині (15 секунд) було використано фрагмент виконання та відеокліпу пісні «ІНФОРМАЦІЯ_7» виконавця ОСОБА_4, правовласником 100% авторських прав на музику і 100% суміжних прав якої є позивач. Використання цього твору відповідачем було недобросовісним, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом, та суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення в цій частині. Щодо посилань відповідача на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24.03.2025 у справі № 760/17288/24 і затверджену нею мирову угоду, то авторське право на створені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 твори виникло у цих осіб внаслідок факту їх створення та фактично у момент створення творів і є невіддільне від них, проте суд, відмовляючи у задоволенні позову в частині використанні твору гурту « ІНФОРМАЦІЯ_1 », врахував позицію саме відповідача, тому оскаржуючи рішення в цій частині, відповідач діє недобросовісно. Висновки Верховного Суду відносно того, що цитування є вільним використанням твору із зазначенням імені автора і джерела запозичення, на які посилається відповідач, стосуються використання цитат саме письмових творів, а не музичних творів, тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. 

Учасники процесу належним чином повідомлялись про розгляд апеляційної скарги в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронних кабінетів всіх учасників справи.
Оскільки явка сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, суд, на підставі ч.12 ст. 270 ГПК України, ухвалив здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника третьої особи.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити. 
Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві. 

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем - ТОВ "МУН Рекордс" (видавець) були укладені наступні договори:
- з громадянином України ОСОБА_7 (учасник музичного гурту "ІНФОРМАЦІЯ_9" в період з 1989 по 2003, правовласник) договір про передання авторських прав № 126/01-12-20 від 01.12.2020 (далі - договір-1);
- з громадянином України ОСОБА_7 (учасник музичного гурту "ІНФОРМАЦІЯ_9" в період з 1989 по 2003, правовласник) договір про передання авторських прав № 127/01-12-20 від 01.12.2020 (далі - договір-2);
- з громадянином України ОСОБА_6 (учасник музичного гурту " ОСОБА_9 " в період з 1989 по 2002, правовласник) договір про передання авторських прав № 128/01-2-20 від 01.12.2020 (далі - договір-3);
- з громадянином України ОСОБА_6 (учасник музичного гурту " ОСОБА_9 " в період з 1989 по 2002, правовласник) договір про передання авторських прав № 129/01-12-20 від 01.12.2020 (далі - договір-4);
- з громадянином України ОСОБА_10 (єдиний учасник музичного проекту "ІНФОРМАЦІЯ_9") договір про передання авторських прав № 23-01-20 від 23.01.2020 (далі - договір-5);
- з громадянкою України ОСОБА_11 договір про передання авторських прав № 01-01-03-23/3 від 01.01.2023 (далі - договір-6).
Відповідно до цих договорів правовласник на строк, визначений в статті 8, передає видавцеві права на об`єкти, перераховані в додатках до цих договорів (п. 2.1.1 договорів-1-6).
Видавець приймає вказані права, зобов`язується виплачувати правовласникові винагороду, вказану в договорі, а також виконувати інші обов`язки, покладені на нього цим договором (п. 2.2 договорів-1-6).
Використання кожного об`єкту (у тому числі надання третім особам субліцензій) може здійснюватись видавцем з моменту підписання додатку до договору, в якому вказаний відповідний об`єкт, до моменту закінчення строку і в межах території (п. 3.3 договорів-1-6).
Видавець має право самостійно встановлювати для користувачів при укладенні ліцензійних угод ставки авторської винагороди за використання об`єктів (п. 4.2 договорів-1-6).
Правовласник передає видавцеві право захищати об`єкти від недобросовісного використання третіми особами, порушувати відповідні справи у будь-яких судових органах України і іноземних держав, домагатися досудового або позасудового врегулювання і отримувати з порушників прав будь-які дозволені законом суми, забороняти реалізацію контрафактних екземплярів носіїв і конфіскувати такі носії, якщо це дозволено законом у кожному конкретному випадку. Видавець повинен виплачувати правовласнику частину стягнутих з порушників сум відповідно до ст. 5 (п. 4.3 договорів-1-6).
Видавець зобов`язується сплатити за передані йому за цим договором права в порядку та на умовах, передбачених додатками до цього договору. Розмір належної правовласникові винагороди і тираж відтворених видавцем носіїв сторони погоджують в додатку № 1 (п. 5.1 договорів-1-6).
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2027 (до 31.12.2023) (до 31.12.2029), з подальшою його пролонгацією (п. 8.1 договорів-1-6).
У додатку № 2 від 01.12.2020 до договорів-1, 2, 3, 4 сторони погодили, що правовласник передає видавцеві виключні майнові авторські та суміжні права на використання, зокрема, твору "ІНФОРМАЦІЯ_8".
У додатку № 4 від 23.01.2020 до договору-5 сторони погодили, що правовласник передає видавцеві виключні майнові авторські та суміжні права на використання, зокрема, твору "А тепер усе інакше".
У додатку № 6 від 01.01.2024 до договору-6 сторони погодили, що правовласник передає видавцеві виключні майнові авторські та суміжні права на використання, зокрема, твору "ІНФОРМАЦІЯ_7".
У період з 22 листопада 2023 року по 13 лютого 2023 року між лінійним продюсером АТ "НСТУ" ОСОБА_12 та директором ТОВ "МУН Рекордс" ОСОБА_13 велась переписка щодо використання фрагментів творів гуртів "ІНФОРМАЦІЯ_9", "Фантом-2", " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", "ІНФОРМАЦІЯ_9" та виконавця ОСОБА_14 у документальному фільмі з робочою назвою " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", однак за результатами переговорів сторони не дійшли згоди та не уклали відповідні ліцензійні договори.
Наказом Держкіно № 59 від 22.03.2024 фільм «ІНФОРМАЦІЯ_3» реж. ОСОБА_17 2024 р., було внесено до Державного реєстру фільмів. Номер запису 202400621.
Позивач вказує, що 31.03.2024 на платформі YouTube на каналі "Суспільне Культура" ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідачем було розміщено відеоматеріал "Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес "ІНФОРМАЦІЯ_3" (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_10).
Належність вказаного каналу на стрімінговій платформі YouTube саме відповідачу останнім визнається та підтверджується, зокрема, заявою свідка - працівника АТ "НСТУ" ОСОБА_15 , якою також підтверджується розміщення АТ "НСТУ" фільму "ІНФОРМАЦІЯ_3" за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_10).
Як зазначає позивач, у вказаному відеоматеріалі на 05:15 - 05:22 хвилині (7 секунд) було використано фрагмент виконання та відеокліпу пісні "ІНФОРМАЦІЯ_8" музичного гурту " ІНФОРМАЦІЯ_1 "; на 04:36 - 04:39 хв. (4 секунди) було використано фрагмент виконання пісні "А тепер усе інакше" гурту "ІНФОРМАЦІЯ_9"; на 06:33 - 06:51 хв. (15 секунд) було використано фрагмент виконання та відеокліпу пісні "ІНФОРМАЦІЯ_7" виконавця ОСОБА_4.
24.04.2024 позивач за вих. №№24/04-1, 24/04-2, 24/04-3 направив відповідачу претензії, у яких вказав на неправомірне використання вказаних фрагментів творів та вимагав відшкодувати збитки у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 30280,00 грн за кожне із трьох порушень. 
Відповідач листом від 27.05.2024 №04.1-8.1.2/1602 повідомив про розгляд претензій та проінформував позивача про те, що підстав для задоволення вказаних претензій не вбачається, у зв`язку з їх безпідставністю. 
У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та вказав, що музичні твори "ІНФОРМАЦІЯ_8" гурту "ІНФОРМАЦІЯ_9", "А тепер усе інакше" гурту "ІНФОРМАЦІЯ_9", "ІНФОРМАЦІЯ_7" виконавця ОСОБА_4, у розміщеному на платформі YouTube на каналі "Суспільне Культура" ІНФОРМАЦІЯ_4 у відеоматеріалі "Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес "ІНФОРМАЦІЯ_3" були використані без згоди позивача, а тому відповідач має сплатити компенсацію за порушення майнових авторських прав у сумі 90 840,00 грн (30280,00 грн (за використання кожного твору) х 3).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у суді першої інстанції відповідач посилався на наступне:
- у справі № 910/20884/21 рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023, було встановлено, що єдиним автором твору "ІНФОРМАЦІЯ_8" гурту " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", є ОСОБА_1 , після смерті якого майнові права на цей твір були успадковані ОСОБА_2 та в подальшому передані ТОВ "Кузьма Скрябін". Тобто, позивач не є власником вказаного твору, а тому немає права забороняти його використання. Відповідачем, у свою чергу, вказаний фрагмент був використаний відповідно до умов Ліцензійного договору №14-18/2 від 15.01.2024, який укладений між ТОВ "Кузьма Скрябін" та АТ "НСТУ";
- позивачем не доведено, що відповідачем порушено право інтелектуальної власності, оскільки фраза "а тепер усе інакше", що використовує у відеоматеріалі "Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес "ІНФОРМАЦІЯ_3" ведучий ОСОБА_3 , є загальновживаною фразою і використовується необмеженим колом осіб як у побутових, так і в інших випадках; 
- АТ "НСТУ" використання цитати (уривку) із твору "ІНФОРМАЦІЯ_7" ОСОБА_4 зумовлено, зокрема, інформаційним та полемічним характером фільму, до якого цитата включена, із семантичним та графічним виділенням меж цитати. Таким чином, АТ "НСТУ" використано цитату (уривок) із твору "ІНФОРМАЦІЯ_7" ОСОБА_4 в межах та у спосіб, визначений Законом України "Про авторське і суміжні права".
Крім цього, в процесі розгляду справи відповідачем було подане клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення компенсації за використання прав інтелектуальної власності на музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_8" з огляду на відсутність предмету спору у вказаній частині, враховуючи, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24.03.2025 у справі № 760/17288/24 було затверджено мирову угоду між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ТОВ "Кузьма Скрябін". 
У задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено, оскільки предмет спору у цій справі, враховуючи затвердження мирової угоди у справі №760/17288/24, не відпав.

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні прийшов до висновку, що позивачем доведено порушення його прав внаслідок використання відповідачем фрагменту твору " ІНФОРМАЦІЯ_11" виконавця ОСОБА_4, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача компенсація за порушення майнових авторських прав у розмірі 30280,00 грн. 
В іншій частині, за висновком суду першої інстанції, позов не підлягає задоволенню, оскільки у справі № 910/20884/21 судом було встановлено, що правовласником твору "ІНФОРМАЦІЯ_8" (гурт "Скрябін") є ТОВ "Кузьма Скрябін", яке уклало відповідний ліцензійний договір із АТ "НСТУ" щодо використання вказаного твору, тому права відповідача не порушені. Крім того, у створеному відповідачем фільмі відсутнє відтворення твору "А тепер усе інакше" (гурт "ІНФОРМАЦІЯ_9), оскільки фактично ведучим було використано фразу "а тепер усе інакше" в контексті "розмежування історичних періодів в українській поп-музиці" з метою підкреслення часового інтервалу.

Відповідач у апеляційній скарзі оскаржує зазначене рішення в частині задоволення позову (щодо використання ним фрагменту твору " ІНФОРМАЦІЯ_11" виконавця ОСОБА_4) і просить відмовити у задоволенні позову в цій частині, також просить змінити мотивацію рішення в частині відмови у задоволенні позову щодо використання фрагменту твору "ІНФОРМАЦІЯ_8" гурту "Скрябін".

За приписами частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд виходить з наступного. 
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав.
Правовідносини сторін у даній справі врегульовані нормами Глави 36 "Право інтелектуальної власності на літературний, художній та інший твір (авторське право)" Цивільного кодексу України, Законом України "Про авторське право і суміжні права" від 01.12.2022 №2811-IX та Бернською конвенцією про охорону літературних і художніх творів, до якої приєдналась Україна згідно Закону України Закон №189/95-ВР від 31.05.95.
Так, частиною 1 статті 432 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.
Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом (частина 3 статті 418 ЦК України).
Згідно із статтею 421 ЦК України суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.
Статтею 5 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) передбачено, що первинним суб`єктом авторського права є автор твору. Суб`єктами майнових авторських прав можуть бути також інші фізичні або юридичні особи, до яких перейшли майнові права на твір на підставі правочину або закону.
Згідно визначень термінів, які наведені у статті 1 Закону:
аудіовізуальний твір - твір у вигляді послідовності епізодів або кадрів зі звуком або без нього, поєднаних між собою цілісним творчим задумом, доступний для сприйняття за допомогою відповідних технічних засобів на певному виді екрана (кіно-, телеекрана тощо), на якому така послідовність кадрів утворює рухоме зображення; 
відеограма - вироблений (кінцевий) відеозапис виконання або інших зображень (із звуковим супроводом або без нього), крім відеозапису, що використовується у складі аудіовізуального твору;
запис - результат фіксування в об`єктивній (матеріальній або електронній (цифровій) тощо) формі за допомогою технічних пристроїв звуків чи відображень звуків (звукозапис) або зображень (відеозапис), або зображень із звуком (відеозвукозапис), що дозволяє здійснювати за допомогою відповідних пристроїв їх сприйняття, відтворення, передавання тощо;
музичний кліп - аудіовізуальний твір, у якому втілена візуальна інтерпретація музичного твору з текстом або без тексту, звуковий ряд якого містить запис виконання зазначеного музичного твору;
твір - оригінальне інтелектуальне творіння автора (співавторів) у сфері науки, літератури, мистецтва тощо, виражене в об`єктивній формі;
цитата - фрагмент (уривок) з правомірно оприлюдненого твору, записаного виконання, правомірно оприлюдненої фонограми або відеограми, який використовується, з обов`язковим посиланням на його автора та/або виконавця, виробника фонограми, виробника відеограми і джерела цитування, іншою особою з метою зробити зрозумілішими власні твердження або для посилання на вираження іншої особи в незмінному (автентичному) вигляді або в перекладі такого фрагмента (уривка);
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 433 ЦК України об`єктами авторського права є музичні твори (з текстом або без тексту).
Згідно із статтею 1108 ЦК України особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.
Частиною 1 статті 424 ЦК України передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону суб`єкт авторського права має право використовувати твір будь-яким способом (способами), а також виключне право дозволяти або забороняти використання твору іншими особами. Способами використання твору є: відтворення; включення до складеного твору; включення до іншого твору, крім складеного твору; розповсюдження примірників твору; імпорт примірників твору; здавання в найм або в позичку примірників твору; публічне виконання, публічний показ, публічне демонстрування, публічне сповіщення, інтерактивне надання доступу публіці та інші способи доведення до загального відома публіки; переклад; переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни твору. Цей перелік не є вичерпним.
Відповідно до частини 2 статті 12 Закону майнові права на твір, передбачені частиною першою цієї статті, може бути передано (відчужено) іншій особі на підставі закону чи правочину повністю (на всі способи використання твору на території всіх держав світу) або частково (на окремі способи використання твору на території всіх держав світу або на окремі способи використання твору на території окремих держав світу, або на всі способи використання твору на території окремих держав світу). Особа, до якої перейшли майнові права на твір у повному складі або частково, є суб`єктом авторського права у межах набутих прав. Суб`єкт авторського права має право надати дозвіл на використання твору або розпоряджатися майновими правами на твір в інший спосіб, що не суперечить закону.
Статтею 22 Закону встановлені загальні випадки вільного використання творів, зокрема згідно частини 2 зазначеної статті без дозволу суб`єктів авторського права і безоплатно, але із зазначенням імені автора і джерела запозичення, допускається:
1) використання цитат, включаючи їх переклад з інших мов, з правомірно опублікованих творів, у тому числі статей з газет і журналів у формі оглядів преси, якщо це зумовлено критичним, полемічним, науковим або інформаційним характером твору (повідомлення), до якого цитати включаються, із семантичним та/або графічним виділенням меж цитати;
2) відтворення, у тому числі в електронній (цифровій) формі, інтерактивне надання доступу до правомірно опублікованих статей та інших невеликих за обсягом творів, а також уривків з письмових творів, творів образотворчого мистецтва, фотографічних творів, аудіовізуальних творів як ілюстрацій у виданнях, програмах організацій мовлення, звукозаписах чи відеозаписах для забезпечення та реалізації освітнього процесу або з метою наукових досліджень, якщо такі дії не мають самостійного економічного значення, в обсязі, що відповідає визначеній меті, за умови, що:
обсяг такого використання відповідає визначеній меті;
використання творів здійснюється суб`єктами освітньої або наукової діяльності у місцях, де цими суб`єктами здійснюється освітня або наукова діяльність, або через захищене електронне (цифрове) середовище, до якого забезпечується доступ виключно здобувачам освіти та педагогічним, науково-педагогічним працівникам навчального закладу або працівникам наукової установи;
3) репрографічне відтворення творів, що здійснюється суб`єктами освітньої діяльності для навчальних занять правомірно оприлюднених статей та інших невеликих за обсягом творів, а також уривків з письмових творів з ілюстраціями або без них за умови, що:
обсяг такого відтворення відповідає меті, визначеній навчальними заняттями;
відтворення твору не має систематичного характеру;
4) відтворення в електронній (цифровій) формі, інтерактивне надання доступу до правомірно оприлюднених статей та інших невеликих за обсягом творів, а також уривків з письмових творів як ілюстрацій для дистанційного навчання, за умови застосування заходів щодо захисту матеріалів дистанційного навчання від незаконного доступу до них;
5) відтворення та розповсюдження у пресі, доведення до загального відома попередньо опублікованих у газетах або журналах статей з поточних економічних, політичних, релігійних та соціальних питань у випадках, коли право на таке відтворення, розповсюдження, доведення до загального відома публіки спеціально не заборонено автором;
6) доведення до загального відома публіки творів, побачених або почутих під час перебігу поточних подій з метою висвітлення таких подій, в обсязі, що відповідає інформаційній меті;
7) відтворення у каталогах творів, виставлених на доступних публіці виставках, аукціонах, ярмарках або у колекціях для висвітлення зазначених заходів, крім використання таких каталогів з комерційною метою;
8) відтворення та доведення до загального відома публіки публічно виголошених промов, звернень, доповідей та інших подібних творів в обсязі, що відповідає визначеній меті;
9) використання правомірно оприлюднених літературних, художніх, музичних та інших творів для створення на їх основі:
попурі - складеного твору, який є результатом творчого підбору та розташування коротких уривків інших правомірно оприлюднених музичних чи аудіовізуальних творів без завдавання шкоди їх охороні, внаслідок чого виникає цілісний об`єкт, частини якого об`єднані творчим задумом автора цього твору;
твір у жанрі пародії - твір, що за своїм змістом має комічний, сатиричний характер по відношенню до подій, осіб або до правомірно оприлюдненого твору, його частини, створений у тому числі у результаті творчої переробки такого твору або його частини, та викликає асоціації з подіями, особами, твором або його частиною;
твір у жанрі карикатури - твір образотворчого мистецтва, що за своїм змістом має комічний, сатиричний характер або спрямовується на висміювання певних осіб або подій, або може бути творчою переробкою іншого правомірно оприлюдненого твору, у тому числі персонажу твору або імені персонажу твору;
10) створення зображень творів архітектури та образотворчого мистецтва, що постійно розташовані у доступних для громадськості місцях, та подальше використання таких об`єктів, за умови що такі дії не мають самостійного економічного значення;
11) адаптація аудіовізуальних творів шляхом аудіодискрипції (тифлокоментування);
12) відтворення в Державному реєстрі свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір та Державному реєстрі договорів, що стосуються права автора на твір;
13) записування твору в цілях короткострокового користування, здійснюваного організацією мовлення власними засобами та для власних програм організацій мовлення, стосовно якого вона одержала право на публічне сповіщення. При цьому організація мовлення зобов`язана знищити такий запис твору протягом 30 календарних днів після його здійснення, якщо більш тривалий строк письмово не погоджено з суб`єктом авторського права чи не встановлено законом. Такий запис може бути збережено в державних архівних установах у зв`язку з його виключно документальним характером;
14) виготовлення копій творів, що зроблені із законного джерела з метою пошуку тексту і даних, включених до наукових публікацій або пов`язаних з ними, для дослідницьких цілей. Це положення застосовується за умови, що використання творів не було прямо заборонено суб`єктами авторського права відповідним чином, зокрема за допомогою засобів, придатних для зчитування комп`ютером з цифрового контенту, що є доступним у мережі Інтернет.
Згідно положень частин 1, 2 статті 10 Бернської конвенції дозволяється використання цитат із твору, який правомірно зроблено доступним для загального відома, за умови дотримання добрих звичаїв і в обсязі, виправданому поставленою метою, включаючи цитування статей із газет і журналів у формі оглядів преси. 
Законодавством країн Союзу і спеціальними угодами, які укладені або будуть укладені між ними, може бути дозволене використання літературних або художніх творів у обсязі, виправданому поставленою метою, як ілюстрацій у виданнях, радіо- і телевізійних передачах і звукозаписах або зображення навчального характеру за умови, що таке використання здійснюється при дотриманні добрих звичаїв.
Відповідно до частини 1 статті 55 Закону за захистом авторського права або суміжних прав, а також права особливого роду (sui generis) у встановленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції мають право звертатися: суб`єкти авторського права або суб`єкти суміжних прав для захисту свого авторського права або суміжних прав; особи, яким надано виключне право на використання об`єктів авторського права та/або об`єктів суміжних прав та/або які мають право на отримання частки винагороди за використання об`єктів авторського права та/або об`єктів суміжних прав, для захисту своїх прав та/або охоронюваних законом інтересів у межах договору із суб`єктом авторського права або суб`єктом суміжних прав від протиправних посягань будь-якої третьої особи на права такого ліцензіата або права отримувача частки зазначеної винагороди; організації колективного управління відповідно до доручення правовласників-контрагентів з добровільного колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" з урахуванням сфери їх діяльності, зазначеної в реєстрі організацій колективного управління; акредитовані організації колективного управління з урахуванням сфери їх акредитації, зазначеної в реєстрі організацій колективного управління; особи, яким належить право особливого роду (sui generis).
Згідно з частиною 2 статті 55 Закону особи, зазначені в частині першій цієї статті, мають право звертатися за захистом авторського права та/або суміжних прав до суду з будь-якими вимогами, не забороненими законом, зокрема про: 1) визнання авторського права або суміжних прав; 2) відновлення становища, яке існувало до порушення; 3) припинення та/або заборону вчиняти дії, що порушують авторське право та/або суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; 4) стягнення винагороди, передбаченої законодавством про авторське право і суміжні права; 5) відшкодування моральної шкоди; 6) відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права або суміжних прав, включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права або суміжних прав, або стягнення компенсації; 7) припинення підготовчих дій до порушення авторського права та/або суміжних прав, у тому числі шляхом призупинення митних процедур, якщо є підстави вважати, що на митну територію України чи з митної території України можуть бути пропущені піратські примірники творів, фонограм, відеограм, засоби обходу технологічного засобу захисту об`єктів авторського права та/або об`єктів суміжних прав тощо; 8) опублікування за рахунок порушника в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права та/або суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень; 9) вжиття інших передбачених законодавством заходів, пов`язаних із захистом авторського права та/або суміжних прав..
Відповідно до частини 3 статті 55 Закону суд має право постановити рішення про: відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права та/або суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування; відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права та/або суміжних прав; стягнення з порушника авторського права та/або суміжних прав доходу, отриманого внаслідок порушення; стягнення компенсації (разового грошового стягнення), що визначається судом замість відшкодування збитків або стягнення доходу на розсуд суб`єкта авторського права та/або суб`єкта суміжних прав у розмірі від 2 до 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб або як фіксована подвоєна, а в разі умисного порушення - потроєна сума винагороди, яка була б сплачена за надання дозволу на використання об`єкта авторського права або об`єкта суміжних прав, з приводу якого виник спір; на вимогу осіб, передбачених у пунктах 2-5 частини першої цієї статті, - як фіксована подвоєна, а в разі умисного порушення - потроєна сума винагороди, яка була б сплачена за надання дозволу на використання відповідного об`єкта, з приводу якого виник спір. Розмір компенсації має бути ефективним, співрозмірним і стримуючим, спрямовуватися на відновлення порушених прав та застосовуватися таким чином, щоб уникнути створення перешкод законній діяльності користувача і водночас забезпечити захист від зловживань користувача. При визначенні розміру компенсації судом враховується тривалість та систематичність порушення, обсяг порушення (зокрема з урахуванням території його поширення), сфера господарювання та наміри порушника, вина та її форми, а також інші об`єктивні обставини; припинення і заборону опублікування творів, виконань, фонограм, відеограм, вилучення (конфіскацію) піратських примірників творів, фонограм, відеограм чи записів програм організацій мовлення та обладнання і матеріалів, призначених для їх виготовлення і відтворення, публікацію у пресі інформації про допущене порушення тощо, якщо в ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права та/або суміжних прав або факт наявності дій, що створюють загрозу порушення таких прав.
Частиною 3 статті 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.
До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до статті 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 921/441/18 зважаючи на приписи ГПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду, під час вирішення питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 
1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів цих прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. Якщо права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав. У таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача; 
2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об`єкта суміжних прав. В іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Щодо твору "ІНФОРМАЦІЯ_8" гурту "ІНФОРМАЦІЯ_9", то позивач, посилаючись на відповідні договори з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (учасниками музичного гурту " ІНФОРМАЦІЯ_1 "), вказує, що він є правовласником 50% авторських і 66,64 % суміжних прав твору "ІНФОРМАЦІЯ_8".
Однак, як вірно встановив суд першої інстанції, у провадженні Господарського суду міста Києва знаходилась справа №910/20884/21 за позовом ТОВ "Мун Рекордс" до ТОВ "Видавництво Фоліо" та ТОВ "Кузьма Скрябін" про стягнення 87 500 грн компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у вказаній справі, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023, відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Мун Рекордс".
Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2025, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2005 та постановою Верховного Суду від 23.03.2026, було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Мун Рекордс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/20884/21.
Так, у вказаній справі суд дійшов висновку, що єдиним автором віршів (текстів пісень), зокрема, твору "ІНФОРМАЦІЯ_8", є ОСОБА_1 , після смерті якого права інтелектуальної власності успадкувала його дружина ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 16.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрською Н.В. та зареєстроване в реєстрі за №203, яка, у свою чергу, надала ТОВ "Кузьма Скрябін" виключні майнові авторські та суміжні права на твори, у тому числі, на твір "ІНФОРМАЦІЯ_8".
При цьому, при розгляді заяви ТОВ "МУН Рекордс" про перегляд рішення у справі №910/20884/21 судами було встановлено, що укладення сторонами у справі №760/17288/14 мирової угоди не є погодженням відповідачів з обґрунтованістю позовних вимог позивачів у справі №760/17288/24, оскільки авторські права ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які на момент розгляду даної справи не були визнані ОСОБА_16 та ТОВ "Кузьма Скрябін", розподілені між сторонами ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №760/17288/24, яка набрала законної сили 24.03.2025 і саме з наведеної дати визнано наявність у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 авторських прав на ряд музичних творів.
Верховний Суд в своїй постанові від 23.03.2026 у справі №910/20884/21 також вказав, що затверджуючи мирову угоду у справі №760/17288/24, суд не досліджував обставин справи, підставності та обґрунтованості досягнутої сторонами домовленості, її відповідності дійсним обставинам справи, оскільки це не передбачено у процедурі затвердження мирової угоди. Крім цього, суди попередніх інстанцій звернули увагу на те, що відповідно до пункту 8 мирової угоди сторони визнають, що розподіл майнових прав, передбачений цією угодою, вважається узгодженим із дати вступу в силу цією угодою; тобто визначений у мировій угоді розподіл прав інтелектуальної власності на відповідні пісні між сторонами діє лише з дати вступу в силу угоди, а саме - з 09 квітня 2025 року, і не може поширюватися на відносини, що існували до вступу в силу мирової угоди, оскільки раніше цей розподіл прав не був узгоджений сторонами (п.47 вказаної постанови). Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, станом на час оприлюднення відповідачем 31.03.2024 спірного відеоматеріалу, правовласником твору "ІНФОРМАЦІЯ_8" було ТОВ "Кузьма Скрябін", що встановлено судовими рішеннями у справі №910/20884/21.
З матеріалів справи також вбачається, що 15.01.2024 між ТОВ "Кузьма Скрябін" (ліцензіар) та АТ "НСТУ" (ліцензіат) був укладений ліцензійний договір № 14-18/2, відповідно до якого ліцензіар надає ліцензіату невиключні майнові авторські та суміжні права (невиключну ліцензію) на використання творів, їх фонограм та зафіксованих на них виконань у складі фільму, перелік яких зазначається у відповідних додатках до цього договору, а саме: Невиключні майнові права інтелектуальної власності на використання музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_8" та його фонограми у складі проєкту з робочою назвою "ІНФОРМАЦІЯ_3" (п. 1.1 договору).
15.01.2024 між ТОВ "Кузьма Скрябін" та АТ "НСТУ" був складений відповідний акт прийому-передачі.
Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем доведено належними та вірогідними доказами наявність у АТ "НСТУ" права на використання твору "ІНФОРМАЦІЯ_8" у відеоматеріалі "Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес "ІНФОРМАЦІЯ_3", розмішеному на каналі "Суспільне Культура" ІНФОРМАЦІЯ_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_10), а тому у позивача відсутні підстави для стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав у сумі 30 280,00 грн.
Щодо доводів відповідача про те, що суд першої інстанції не дав оцінку ухвалі Солом`янського районного суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №760/17288/24 та затвердженій вказаною ухвалою мировій угоді, то, як зазначено вище, зазначена мирова угода оцінювалась при прийнятті ухвали Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 у справі №910/20884/21, яка була врахована судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення. 
Відповідач у апеляційній скарзі просить змінити оскаржуване рішення шляхом доповнення його мотивувальної частини висновками про відсутність порушеного права позивача як самостійної підстави відмови у позові, однак зі змісту рішення вбачається, що судом було відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення компенсації за використання твору "ІНФОРМАЦІЯ_8" гурту "Скрябін" саме з підстав недоведеності порушення прав позивача, оскільки на момент оприлюднення відповідачем спірного відеоматеріалу правовласником цього твору було ТОВ "Кузьма Скрябін", а не позивач.

Щодо порушення прав позивача як правовласника твору " ІНФОРМАЦІЯ_11" виконавця ОСОБА_4, то позивач, посилаючись на відповідний договір з Бурмакою М.В., вказує, що він є правовласником авторських і суміжних прав вказаного твору.
Дослідивши вказаний уривок відеоматеріалу, суд першої інстанції вірно встановив, що вказане використання відбулося шляхом включення у вказаний відеоматеріал фрагменту публічного виконання пісні "ІНФОРМАЦІЯ_7" виконавиці ОСОБА_4, правовласником 100 % авторських та суміжних прав яких є позивач. 
Зокрема, у відеоматеріалі використано фрагмент відеокліпу (відеограми) з виконанням пісні, та розміщено підпис 1989 рік, а виконавець Марія Бурмака виконує куплет пісні: Ой не квітні, весно; Пишними квітками; Бо народ мій встане; Розірве кайдани; Вкриє світ димами; А поля - тілами".
Разом з тим, як вірно встановив суд першої інстанції, відповідачем не було отримано прав на таке використання твору виконавця ОСОБА_4, у розміщеному на платформі YouTube на каналі "Суспільне Культура" ІНФОРМАЦІЯ_4 відеоматеріалі "Як Росія КУПУВАЛА і НИЩИЛА український шоу-бізнес "ІНФОРМАЦІЯ_3", а відтак використання вказаного твору відбулося без дозволу правовласника (видавця).
Відповідач вказує, що використання вказаної цитати (уривку) зумовлено, зокрема, інформаційним та полемічним характером фільму, до якого цитати включені, із семантичним та графічним виділенням меж цитат та посилається частину 1 статті 10 Бернської конвенції і пункт 1 частини 2 статті 22 Закону, якими визначається порядок використання цитат із творів.
Однак при цьому відповідачем не враховано, що положення зазначених ним норм права регулюють порядок використання цитат з опублікованих творів, у той час як порядок використання уривків з аудіовізуальних творів врегульовано пунктом 2 частини 2 статті 22 Закону (для забезпечення та реалізації освітнього процесу або з метою наукових досліджень), пунктом 9 (використання правомірно оприлюднених літературних, художніх, музичних та інших творів для створення на їх основі попурі, творів у жанрі пародії, творів у жанрі карикатури), пунктом 11 (адаптація аудіовізуальних творів шляхом аудіодискрипції ), пунктом 13 (записування твору в цілях короткострокового користування), і відповідачем не доведено використання вказаного уривку для зазначених цілей.
Посилання відповідача на висновки, що містяться у постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у справі № 308/7570/18-ц, є необґрунтованими, оскільки у вказаній справі спір стосувався розміщення на сайті ДВНЗ «УжНУ» навчально-методичного комплексу для студентів, а не використання уривку з аудіовізуального твору. 
Щодо розміру компенсації, заявленої до стягнення, то як вбачається з тексту позовної заяви, позивач визначив її у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 30280,00 грн, посилаючись на те, що порушення з боку відповідача відбулось умисно, оскільки представник відповідача Сусанна Березнюк була належним чином повідомлена з боку позивача про те, що він є правовласником авторських та суміжних прав на музичний твір " ІНФОРМАЦІЯ_11" виконавця ОСОБА_4. 
Визначення позивачем вказаного розміру компенсації відповідає вищенаведеним приписам статті 55 Закону, а тому апеляційний господарський суд вважає юридично вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ТОВ "МУН Рекордс" щодо стягнення з АТ "НСТУ" компенсації за порушення майнових авторських прав в розмірі 30 280,00 грн є правомірними та підлягають задоволенню.
Таким чином, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування чи зміни рішення господарського суду першої інстанції.
Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив наявні у справі докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2026 року - без змін.
2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 03.06.2026.

Головуючий суддя Т.П. Козир 

Судді М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко