Справа № 202/3331/24
Провадження № 3-в/202/9/2026

П О С Т А Н О В А
Іменем України
04 травня 2026 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпра Волошин Є.В., розглянув заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання виконавчого документу таким який не підлягає виконанню відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. 

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла заява від ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким який не підлягає виконанню відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. 
Заява мотивована тим, що в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) відносно ОСОБА_1 перебувало на виконанні виконавче провадження: ВП №75716952 з примусового виконання постанови № 202/3331/24 виданої 09 липня 2024 року Індустріальним районним судом м.Дніпра про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу за адміністративне правопорушення у розмірі 34000,00 грн та стягнення судового збору у розмірі 605 грн 60 коп. Виконавче провадження відкрито 06 серпня 2024 року та завершено 16 червня 2025 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». З 16 вересня 2025 року сплинув 3-х місячний строк пред`явлення виконавчих документів до виконання. Вимога ст. 432 ЦПК України та ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» не виконанні, пропущений встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документу до виконання і тому відповідно до п.2 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи вже не можуть бути прийняті виконавчою службою до виконання. Враховуючи те, що зазначені вище виконавчі документи не підлягають виконанню, просить суд визнати постанову №202/3331/24 від 11.04.2024 року такою, що не підлягає виконанню.
Суд дослідив матеріали заяви дійшов наступного висновку. 
Постановою Індустріального районного суду м.Дніпра від 11 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення і застосованого до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн. Також з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
09 липня 2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпра дана була відправлена до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїдля виконання в частині штрафу на користь держави у розмірі 34000 грн 00 копійок та стягнення судового збору у розмірі 605 грн 60 копійок (що підтверджується супровідними листами Індустріального районного суду Вих. № 202/3331/24/13707/2024 від 09 липня 2024 року та Вих. № 202/3331/24/13706/2024 від 09 липня 2024 року).
16 червня 2025 року від державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, в якому зазначено, що згідно ФПУ офіційного доходу боржник не отримує, згідно відповідей ДФС у боржника наявні відкриті рахунки у банківських установах, проте згідно відповіді з банківських установ кошти на них відсутні, інше майно на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє, а здійснені виконавцем заходи відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 29530 гривень 31 коп.
Суд зазначає, що завданням виконавчого провадження є примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
До рішень інших органів, які підлягають виконанню в порядку, установленому Законом №1404-VIII, належать, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення.
Надходження до органу державної виконавчої служби постанови органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, за умови набрання нею законної сили та відповідності її форми і змісту вимогам статті 4 Закону №1404-VIII, є підставою для відкриття виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 289, 291 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, який становить 10 днів та обчислюється з дня винесення постанови.
Судом встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення №202/3331/24 від 11квітня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000,00 грн та судового збору у розмірі 605 грн, 60 коп. була постановлена 11.04.2024.
Статтею 303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
У межах строку, установленого статтею 289 КУпАП, заявник постанову у справі про адміністративне правопорушення від 11.04.2024 №202/3331/24 не оскаржував, у зв`язку з чим вона набрала законної сили 21.04.2024.
Беручи до уваги викладене, установивши, що постанова від 11.04.2024 №202/3331/24 набрала законної сили, не було передбачених у частині четвертій статті 4 Закону №1404-VIIІ перешкод для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11.04.2024 №202/3331/24.
Відповідно до ст.304 КУпАП питання, пов`язанні з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову. 
Згідно ст.305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративно стягнення здійснюється органом ( посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. 
Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Розглядаючи справу № 5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 червня 2013 року вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Водночас, суд зазначає, що у відповідності до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України, та, зокрема, статтями 14, 370 КАС України, якими визначено, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання.
Відтак, означені заявником підстави, які викладені у поданій заяві про визнання постанови Індустріального районного суду м.Дніпра по справі №202/3331/24 суду такою, що не підлягає виконанню, є такими, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.304, 305, 307,308 КУпАП , суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання виконавчого документу таким який не підлягає виконанню відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Волошин Є.В.