Справа № 359/9284/24
Провадження № 2/361/5591/24 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
16.03.26

16 березня 2026 р. м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі – 
головуючої судді - Писанець Н.В., 
при секретарі – Михальовій М.В.,
представника відповідача – Зарубіна Є.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду цивільну справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст заявлених вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить, у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №11233522000 від 20.11.2007року у розмірі 113 073,41 доларів США, що за курсом НБУ складає 4670236,94 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3221286801:01:078:0022, шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою ціною, яка буде визначена при його примусовому виконанні рішення на рівні, не нижчому за звичайні ціни на таке майно на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 
Позовна заява мотивована таким:
-20.11.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №11233522000, у забезпечення якого було укладено договір іпотеки №4677 від 20.11.2007р. щодо предмета іпотеки - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3221286801:01:078:0022, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право власності серії ЯЕ №580530 від 12.12.2006р.;
-Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання з надання коштів, а саме – передав відповідачу 85000,00 доларів США зі сплатою 12,90 % річних, однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав та, станом на 20.08.2024р. заборгованість складає 113073,41 долара 41 центів, що за курсом НБУ складає 4670236,94 грн.;
-Товариство «Кей-Колект» набуло право вимоги за вказаним правочином на підставі договору про відступлення прав вимоги від 12.12.2011р., укладеним з ПАТ «Укрсиббанк».
Виклад позиції відповідача 
Присутній у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 , позовні вимоги не визнав, звернувся із відзивом на позовну заяву, за змістом якого вважав недоведеними факт видачі кредиту та наявну суму заборгованості позичальника на дату подання позову, без визначення складових такої заборгованості, крім того, не долучено будь-яких первинних документів на підтвердження вказаних обставин. Також зазначає, що ОСОБА_1 не було направлено Банком письмової вимоги цінним листом з описом щодо встановлення нового терміну повернення кредиту. При цьому, з долучених доказів не вбачається виконання умов договору факторингу та відступлення права вимоги за договором іпотеки саме щодо ОСОБА_1 . Серед долучених до позову письмових доказів знаходиться також звіт про оцінку земельної ділянки кадастровий номер 3220882201:01:009:0026 загальною площею 0,25 га, у той час як у позовній заяві представник просить суд звернути стягнення за договором іпотеки на іншу земельну ділянку кадастровий номер: 3221286801:01:078:0022, яка належить ОСОБА_1 . Також, представником відповідача зазначено про звернення ТОВ «Кей-Колект» із пропуском позовної давності та застосування судом наслідків такого пропуску. 
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2024 р. цивільну справу за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 було направлено до за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області. 
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. було відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено її до судового засідання.
На підставі розпорядження керівника апарату Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.04.2025р. №267, було проведено повторний автоматизований розподіл цієї цивільної справи. 
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2025р. ОСОБА_3 прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 07.10.2025р. було здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Представником позивача 11.11.2025р. оголошено заяву про зменшення позовних вимог, в обґрунтування якої зазначив, що, станом на 11.11.2025р., вартість майна, яким забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором, складає 32000,00 доларів США, тому вважає належною сумою до стягнення, в межах вартості предмета забезпечення, що дорівнює залишку заборгованості по кредиту в період з 20.04.2017р. по 20.11.2022р. в розмірі 31638,01 доларів США 01 цент США. Тому, в рахунок погашення сказаної заборгованості, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3221286801:01:078:0022, шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою ціною, яка буде визначена при його примусовому виконанні рішення на рівні, не нижчому за звичайні ціни на таке майно на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 
Ухвалою суду від 05.12.2025р. було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті на 12.03.2026р. 
Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити. 
Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував і просив відмовити у його задоволенні на підставі вже наданих обгрунтувань у відзиву.
Фактичні обставини, встановлені судом
20.11.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №11233522000, відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 85000,00 доларів США зі сплатою 12,90 % річних, строком виконання до 20.11.2022р. У забезпечення вказаного договору, було укладено договір іпотеки №4677 від 20.11.2007р. щодо предмета іпотеки - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3221286801:01:078:0022, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право власності серії ЯЕ №580530 від 12.12.2006р., що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаного об`єкту від 14.08.2024р. 
На підтвердження факту видачі грошових коштів відповідачу ОСОБА_1 у сумі 85000,00 доларів США долучено заяву на видачу готівки №102 від 20.11.2007р., Банком отримувача зазначений АКІБ «Укрсиббанк», отримувачем зазначений ОСОБА_1 , загальна сума визначена у 85000,00 доларів США, в еквіваленті 429250,00 грн. Крім того, долучений графік погашення кредиту та довідку-розрахунок заборгованості станом на 09.10.2025р. з останнім внесеним платежем 30.12.2009р. та розміром заборгованості тіла кредиту 79329,14 доларів США та 36160,40 доларів США як % до сплати кумулятивного платежу. 
За змістом договору факторингу №1 від 12.12.2011р., ТОВ «Кей-Колект» набуло право вимоги за вказаним правочином, укладеним з ПАТ «Укрсиббанк». За договором факторингу від 12.12.2011р., ТОВ «Кей-Колект» набув право вимоги за договорами іпотеки у зв`язку з укладенням договору факторингу №1. Відповідно до платіжного доручення №3 від 12.12.2011р. одержано АТ «Укрсиббанк» від ТОВ «Кей-Колект» 567268700,00 грн. – як оплату суми фінансування згідно договору факторингу№1 від 12.12.2011р.
При цьому, судом встановлено, що ринкова вартість предмета іпотеки - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3221286801:01:078:0022 – відповідно до п.1.2. договору іпотеки №4677 від 20.11.2007р.- складає 303 605,99 грн. Відомості щодо іншої вартості цього майна у матеріалах справи відсутні.
У той час як у заяві про зменшення позовних вимог від 11.11.2025р. зазначено про вартість майна, яким забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором – 32000,00 доларів США – при цьому підтвердження такої вартості належними та допустимими доказами суду надано не було.
Так само як не було надано суду, у відповідності до вимог ст..39 ЗУ «Про іпотеку» відомостів щодо загального розміру та всіх складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, а зазначено лише, що сума залишку заборгованості по кредиту дорівнює вартості предмета забезпечення, що, за відсутності належного підтвердження суд вважає припущенням зі сторони позивача. 
Також, до матеріалів справи не долучене письмове сповіщення ОСОБА_1 як іпотекодавця (боржника) який має зареєстроване право на майно, про свій намір продати його. Це повідомлення надсилається не пізніше ніж за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним.
Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України).
Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону).
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).
Вирішуючи спір із подібними до справи № 310/11024/15-ц обставинами, Верховний Суд України у постанові від 5 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16 вказав, що обрання певного способу правового захисту, зокрема досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом або договором досудового способу врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не вважається обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.
Вказаний висновок Верховного Суду України знайшов застосування і у практиці Верховного Суду (зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 травня 2018 року у справі № 922/2416/17).
З огляду на наведені висновки щодо застосування приписів статей 35, 36, 38 і 39 Закону, враховуючи обов`язковість договору для сторін (стаття 629 ЦК України), які встановили у ньому іпотечне застереження, реалізувавши принцип свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, стаття 627 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду для забезпечення передбачуваності правозастосовної практики й ефективного захисту прав сторін договору іпотеки відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 5 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16, за змістом якого іпотекодержатель має можливість задовольнити свої вимоги на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його продажу іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві згідно зі статтею 38 Закону, незважаючи на те, що сторони в іпотечному застереженні погодили як позасудовий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя його право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.
Відповідно до статей 12 і 33 Закону одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.
Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.
За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателясторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.
Така правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц.
Висновки за результатами розгляду заяви
Договором іпотеки №4677 від 20.11.2007р. (підпункт 5.2.2. пункту 5.2.) передбачено, що іпотекодержателю належить право від свого імені продавати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому законодавством України.
Тобто звернення стягнення на предмет іпотеки через встановлення права на продаж у судовому порядку є неналежним способом захисту, оскільки право продавати предмет іпотеки вже прямо надано договором іпотеки, що свідчить про можливість застосування такого способу захисту права іпотеко держатися у позасудовому порядку. Отже, іпотекодержатель з дотриманням положень статті 38 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки може реалізувати предмет іпотеки самостійно, без звернення до суду для встановлення права на продаж.
Тобто, у даному випадку, позивачем обрано неналежний спосіб захисту права. Неналежність обраного способу захисту є самостійною та безумовною підставою для відмови у позові, що узгоджується з вимогами ст. 16 ЦК України та висновками Верховного Суду.
Оскільки позивачем обраний неналежний спосіб захисту права, і суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову по суті, тому питання про застосування строку позовної давності не обговорюється.
Судовий збір
З урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76 - 81, 141, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд-
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя Писанець Н.В.