ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/211/26 Справа № 704/1463/25 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Москаленко І. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 травня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. розглянувши апеляційну скаргу захисника Ткаченка М.О., подану на постанову Тальнівського райсуду Черкаської обл. від 22.01.2026 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, має середню освіту, не одружений, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ,
визнано винним та притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 665,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 25.10.2025 р. в 00:58 год. по вул. Соборна, буд. 45 у м. Тальне Звенигородського р-ну Черкаської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf 6, р/номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Ткаченко М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адмінправопорушення.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не належним чином вивчені матеріали справи, не надано вірної юридичної оцінки фактичним обставинам справи, формально підійшов до розгляду справи, і, відповідно, зробив необ`єктивні і помилкові висновки, допустивши при цьому порушення норм матеріального права, що призвело до винесення незаконного рішення.
Вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення представника особи притягненої до адмінвідповідальності. 
Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 15.05.2019 р. справа № 537/2088/17, сам факт визнання особою вини у вчиненні адмінправопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності, усі сумніви доведеності вини особи мають бути витлумачені на її користь.
У справі відсутні докази керування автомобілем ОСОБА_1 , на відео не зафіксовано хто був водієм автомобіля, хто саме вмикав аварійну сигналізацію, відсутній відеозапис моменту зупинки автомобіля, свідки. 
Поліцейським не було роз`яснено ОСОБА_1 його процесуальних прав, права відмови від проходження огляду як на місці так і в медзакладі, право повторного проходження медогляду, що в свою чергу порушило право на захист.
Поліцейським після огляду ОСОБА_1 на місці не запитав останнього чи згоден він з показниками спеціального приладу, а відразу констатував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд ОСОБА_1 проведено з порушення Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото – і кінозйомки. Поліцейськими не зафіксовано керування транспортним засобом, а відеозапис, доданий до справи, не може бути належним доказом.

Судове засідання суду апеляційної інстанції було призначене на 22.05.2026 р. на 10:00 год. 
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст. ст. 51, 146, 160, 1724 - 1729, 173, ч. 3 ст. 178, ст. ст. 185, 1851, 1857, 187 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності, є обов`язковою, зазначений перелік є вичерпним та ч. 1 ст. 130 КУпАП до нього не входить.
Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник Ткаченко М.О. належним чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання, через систему Електронний суд подали заяву про розгляд справи без участі правопорушника та його захисника, клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату не заявляли, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі захисника Ткаченка М.О. та правопорушника ОСОБА_1 . 

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі. 
Суд першої інстанції правильно встановив, що 25.10.2025 р. в 00:58 год. по вул. Соборна, буд. 45 у м. Тальне Звенигородського р-ну Черкаської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf 6, р/номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9. а) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ЕПР 1 № 493251 від 25.10.2025 р., в якому зафіксований факт вчинення адмінправопорушення (а. пр. 1); копією рапорту про прийняття заяви про адмінправопорушення № 33076 від 25.10.2025 р. (а. пр. 2); копією письмового пояснення ОСОБА_1 , в якому він підтвердив обставини викладені в протоколі про адмінправопорушення (а. пр. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого вбачається, що водій погодився із вказаним результатом, що підтверджується його підписом (а. пр. 4); результатами огляду на стан сп`яніння – роздруківкою алкотестера Drager, результат позитивний та склав 0,47 ‰ (а. пр. 5); відеозаписом (а. пр. 13), долученими до матеріалів справи.
На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським Інструкції при складанні матеріалів є необґрунтованими.
На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який також був досліджений і судом апеляційної інстанції, зафіксовано як під час комендантської години назустріч патрульному автомобілю виїхав автомобіль, патрульні поліцейські на своєму автомобілі розвернулися, наздогнали зазначений автомобіль та зупинили його ввімкненими маяками синього та червоного кольорів. При спілкуванні водія з поліцейськими, останні запідозрили водія у стані алкогольного сп`яніння. Водій, особу якого було встановлено - ОСОБА_1 , погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецприладу. Працівники поліції розпакували спеціальний технічний прилад, водій його продув, результат позитивний, поліцейські роздрукували чек з результатом огляду на місці 0,47 ‰. Працівник поліції роз`яснив права і обов`язки водію, роз`яснили процедуру складання протоколу про адмінправопорушення, склали протокол про адмінправопорушення та інші матеріали. Водій не заперечував результату тесту, намірів проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні не виказував. Поліцейський усно відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні або вчинені з порушенням будь- яких інструкцій. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними і не приймає до уваги доводи захисника про невідповідність процедури оформлення поліцейським протоколу та матеріалів про адмінправопорушення з огляду на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 проведено на місці зупинки, результат останнім не оспорювався, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні водій відмовився. Відеозапис повністю узгоджується з протоколом про адмінправопорушення, не суперечить йому, що в свою чергу не може слугувати підставою для визнання протоколу неналежним доказом.
Згідно вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адмінправопорушення, таким чином поліцейські діяли у відповідності до вимог закону, з таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд. 
Безпідставними є доводи скарги про відсутність в матеріалах справи доказів хто був водієм автомобіля, хто саме вмикав аварійну сигналізацію, відсутній відеозапис моменту зупинки автомобіля, свідки, не було роз`яснено ОСОБА_1 його процесуальних прав, права відмови від проходження огляду як на місці так і в медзакладі, право повторного проходження медогляду, що в свою чергу порушило право на захист, що поліцейський після огляду водія на місці не запитав згоди останнього з показниками спецприладу, а відразу констатував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння. 
Обов`язки дієздатного громадянина, як суб`єкта правовідносин – це юридично закріплена в нормативно-правових актах міра належної та необхідної суспільно-правової поведінки, яка полягає в необхідності здійснення дій активного або пасивного характеру. Ніякі обставини чи причини не звільняють громадянина від виконання цих обов`язків, порушення відповідних заборон має наслідком відповідну юридичну відповідальність. 
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушень вимог нормативно-правових актів, а навпаки працівники поліції притягнули винну особу до юридичної відповідальності.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд правильно кваліфікував дії водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим останній порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії».
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову у зв`язку допущеними процедурними порушеннями є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами. 
Доводи апеляційної скарги дублюють розглянуте судом першої інстанції клопотання сторони захисту про закриття провадження з підстав суперечливості, не співвідношення з відеозаписом, тому аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, а зводяться до власного тлумачення стороною захисту положень закону, переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження. 
ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки своїх дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР. 
Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Будь-яких доказів, які б могли переконати суд про відсутність події та складу адмінправопорушення в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні та захисником суду апеляційної інстанції не надані. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Постанову Тальнівського райсуду Черкаської обл. від 22.01.2026 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Ткаченка М.О. – залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя       Белах А.В.