Справа № 524/4331/26
Провадження №2/524/4283/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2026 
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:
головуючого судді – Ковальчук Т. М.,
за участю секретаря судових засідань – Воблікової І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі – ТОВ «ФК «Позика») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ) 17000,00 грн заборгованості за кредитним договором, 2662,40 грн сплаченого судового збору, а також 5500,00 грн витрат на правничу допомогу. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» (далі – ТОВ «ФК «Ірбіс», первісний кредитом) та відповідачем був укладений кредитний договір № 95291813, за умовами якого останньому на його картковий рахунок були перераховані кошти у сумі 5000,00 грн.
01 вересня 2025 року ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» уклали договір факторингу № 01092025/1, за умовами якого останній отримав право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 95291813.
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань виникла заборгованість у сумі 17000,00 грн, з яких 5000,00 грн – заборгованість за основним боргом, 12000,00 грн – заборгованість за відсотками.
Ухвалою від 22 квітня 2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив частково задовольнити позов, визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у сумі 5000,00 грн (тіло кредиту), просив стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зазначив, що у наданому позивачем тексті Кредитного договору не вказано за який час (день, тиждень, місяць, квартал, півріччя, рік) встановлюється процентна ставка, як і порядок нарахування. Додаток № 1 до договору, на який посилається позивач, не містить формулу розрахунку, а реальна річна процентна ставка, що зазначена у додатку, суперечить арифметичному розрахунку. Також відповідач посилається на частину восьму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Тому, на думку відповідача, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено тіло кредиту, строк кредитування і розмір відсотків, а саме у 5000,00 грн відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що доводи відповідача вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Кредитний договір не визнаний недійсним чи/або неукладеним у встановленому законом порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована. Поряд з цим, відповідач не заперечує факт укладання кредитного договору, що підтверджується у відзиві на позовну заяву. Нарахування заборгованості за відсотками, здійснене первісним кредитором, повністю відповідає умовам укладеного договору, здійснене в межах строку кредитування, є таким, що ґрунтується на законних та договірних підставах, а відтак підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
У судове засідання сторони не з`явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. 
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Приписами пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У частині першій статті 638 ЦК України передбачено зокрема, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частин першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
В силу частини першої статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За правилами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі – Закон № 675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Суд установив, що 28 січня 2022 року ОСОБА_1 підписав договір про надання фінансового кредиту № 95291813, за умовами якого ТОВ «ФК «Ірбіс» надає відповідачу кредит у сумі 5000,00 грн з оплатою по процентній ставці впродовж пільгового періоду, який становить 30 календарних днів із 28 січня 2022 року по 27 лютого 2022 року у розмірі 2%; впродовж стандартного періоду, який становить 60 календарних днів із 28 лютого 2022 по 28 квітня 2022 року у розмірі 3%. Строк дії договору до 28 квітня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання клієнтом зобов`язань.
01 вересня 2025 року ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» уклали договір факторингу № 01092025/1, за умовами якого останній отримав право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 95291813.
За наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором утворилась заборгованість у сумі 17000,00 грн, з яких 5000,00 грн – заборгованість за основним боргом, 12000,00 грн – заборгованість за відсотками.
Приписами частини першої статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язань або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне. Матеріали справи містять всі належні та допустимі докази, які підтверджують факт укладання договору. Доказів звернення до суду з позовом про визнання недійсним цього договору відповідач не надав, у той час коли згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Суд не може також погодитися з доводами відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків, оскільки вказані умови щодо нарахування відсоткової ставки 2% та 3% прямо визначені умовами договору, Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 95291813 від 28 січня 2022 року, встановлена загальна вартість кредиту з урахуванням процентної ставки, яка становить 17000,00 грн, які позивач і просить стягнути з відповідача. Натомість, заперечуючи здійснений позивачем розрахунок заборгованості, відповідач власний розрахунок не надав. 
Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 вказано, що факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами – є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами.
Після підписання угоди у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитний ліміт на відкритий поточний рахунок відповідачу, а у останнього виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання цього кредитного ліміту, та повернути кредит.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 17000,00 грн, що підтверджується наданим позивачем доказами та не спростовано відповідачем.
З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову.
Окрім того, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати щодо сплати 2662,40 грн судового збору.
За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві просив також стягнути 5500,00 грн витрат на правову допомогу, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви копії: договору про надання правової допомоги № 39493634 від 02 січня 2026 року, додаткової угоди № 95291813 до договору № 39493634 від 02 січня 2026 року.
Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази. 
При цьому суд ураховує, що за правилами частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для відступу від загального правила розподілу судових витрат у даному випадку відсутні. Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги суму у зв`язку з неспівмірностю не заявляв.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. заборгованості за кредитним договором № 95291813 від 28 січня 2022 року, 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору та 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття відповідної постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», ЄДРПОУ 39493634, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська обл.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Т. М. Ковальчук