ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді – ОСОБА_1 

з секретарем: ОСОБА_2 

за участю: прокурора – ОСОБА_3 
обвинувачених – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
захисників – адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 201/7227/26 (пр. № 1-кп/201/836/2026), відомості про яке 28 листопада 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42025041110000680, стосовно:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, фізичної особи – підприємця, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України; 
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Баку, Республіки Азербайджан, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, працевлаштованого будівельником в ТОВ «Буд МБТ», раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, з ОСОБА_5 та Особою № 1 (відомості щодо якого виділено в матеріали кримінального провадження № 22026040000000651 від 25 березня 2026 року), приблизно о 13 годині 20 хвилин, 28 листопада 2025 року, перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_3 частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , в порушення вимог Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» та Правил пропускного режиму Військової частини НОМЕР_1 , вчинили дії направлені на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.
Так, приблизно у період з 13 години 20 хвилин по 13 годину 30 хвилин 28 листопада 2025 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_3 частини НОМЕР_1 , наблизився до приміщення контрольно-пропускного пункту №1 Військової частини НОМЕР_1 , з метою залишення території військової частини.
В свою чергу, на виконання Правил пропускного режиму Військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з необхідністю отримання перепустки з відповідною позначкою завіреною посадовою особою у якої перебував відвідувач, оперативний черговий відділення оперативних чергових штабу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_4 про необхідність надання йому відповідних документів.
Після чого, ОСОБА_4 в супереч Правилам пропускного режиму Військової частини НОМЕР_1 та в порушення вимог Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», вчинив дії спрямовані на самовільне залишення території військової частини, шляхом перелізання через паркан вказаної військової частини.
В подальшому, у зв`язку з незаконним намаганням покинути особою територію військової частини, на порушення встановленого порядку пропускного режиму, оперативний черговий відділення оперативних чергових штабу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , надав команду на затримання ОСОБА_4 . 
Після чого, оперативний черговий відділення оперативних чергових штабу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , а також військовослужбовці Військової служби правопорядку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які відповідно до Бойового розпорядження № 1024дск від 27 листопада 2025 року, здійснювали охорону території Військової частини НОМЕР_1 , почали вживати заходи, спрямовані на недопущення самовільного залишення території Військової частини ОСОБА_4 та подальше його затримання.
В свою чергу, всупереч законним вимогам військовослужбовців Військової служби правопорядку, ОСОБА_4 , продовжив вчиняти дії спрямовані на залишення території військової частини, зокрема застосовував до військовослужбовців Військової служби правопорядку фізичну силу шляхом завдання ударів руками в область голови та тулубу останніх та в подальшому застосував спеціальний засіб – балон з газом сльозогінної дії.
В подальшому на територію військової частини НОМЕР_1 зі сторони АДРЕСА_3 , прибули ОСОБА_5 та Особа № 1 (відомості щодо якого виділено в матеріали кримінального провадження № 22026040000000651 від 25 березня 2026 року), та інші невстановлені особи, які діяли за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 та вчинили спробу незаконного проникнення на територію Військової частини НОМЕР_1 , шляхом перелізання паркану з метою допомогли ОСОБА_4 самовільно залишити територію Військової частини НОМЕР_1 .
Так, перебуваючи на паркані Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 Особа № 1 (відомості щодо якого виділено в матеріали кримінального провадження № 22026040000000651 від 25 березня 2026 року) та інші невстановлені особи, які діяли за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , вчиняли дії, направленні на самовільне залишення території військової частини ОСОБА_4 , а саме здійснювали застосування фізичної сили по відношенню до працівників військової служби правопорядку.
В подальшому ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та Особою № 1 (відомості щодо якого виділено в матеріали кримінального провадження № 22026040000000651 від 25 березня 2026 року) та іншими невстановленими особами, в порушення Правил пропускного режиму Військової частини НОМЕР_1 та законним вимогам військовослужбовців Військової служби правопорядку, самовільно залишив територію Військової частини НОМЕР_1 та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та Особою № 1 (відомості щодо якого виділено в матеріали кримінального провадження № 22026040000000651 від 25 березня 2026 року), приблизно о 13 годині 30 хвилин 28 листопада 2025 року, перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_3 частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, положень Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівникам військової служби правопорядку оперативному черговому відділення оперативних чергових Військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_8 та стрільцю групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти охорони Військової служби правопорядку Військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_9 , почали завдавати останнім удари руками в область голови та тулубу та в подальшому застосували спеціальний засіб – балон з газом сльозогінної дії, в результаті чого, оперативний черговий відділення оперативних чергових Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_8 отримав хімічний опік кон`юнктиви лівого ока легкого ступеня та слизової оболонки ротової порожнини, який спричинено від місцевої дії їдкої речовини, що за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, а стрілець групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти охорони Військової служби правопорядку Військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 отримав хімічний опік обох очей, який спричинено від місцевої дії їдкої речовини, що за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за :
- ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України – перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб;
- ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України – умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за :
- ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України – перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб;
- ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України – умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

16 червня 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні – заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 і обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено угоди про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. 
Згідно з умовами наданих суду угод про визнання винуватості, прокурор та обвинувачені  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, зокрема, обвинувачені беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, а також зобов`язуються щиро каятися, виконувати призначене покарання та давати покази під час судового розгляду кримінального провадженні № 22026040000000651 від 25 березня 2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України. Вказаною угодою про визнання винуватості сторонами було узгоджено покарання, яке повинно бути призначено обвинуваченим  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у разі її затвердження, а саме, із застосуванням положень ст. 70 КК України – у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України зі звільненням останніх від відбування покарання з випробуванням та покладенням ряду процесуальних обов`язків, визначених ст. 76 КК України. 
У судовому засіданні прокурор, обвинувачені та їх захисники просили суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання. 
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів. 
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, зобов`язання надати показання щодо відомих їм обставин вчинення кримінальних правопорушень в іншому кримінальному провадженні, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, при цьому, відсутні умови, що суперечать інтересам суспільства, чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, а також відсутні інші підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про визнання винуватості, укладених між прокурором у кримінальному провадженні – заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_12 і обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , із призначенням останнім узгодженої сторонами міри покарання. 
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту майна. 
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України скасувати, звільнивши ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з-під варти в залі суду. 
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376, 468-475 КПК України, суд, – 

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 16 червня 2026 року про визнання винуватості, укладену між прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання: 
- за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; 
- за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді п`яти років позбавлення волі. 
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою – скасувати, звільнивши останнього з-під варти в залі суду. 

Затвердити угоду від 16 червня 2026 року про визнання винуватості, укладену між прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання: 
- за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; 
- за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді п`яти років позбавлення волі. 
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою – скасувати, звільнивши останнього з-під варти в залі суду. 

Арешт на майно, який було накладено в рамках кримінального провадження № 42025041110000680, ухвалами слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 13 березня 2026 року та 30 березня 2026 року, після набрання вироком суду законної сили – скасувати.
Речові докази – два оптичних DVD-R диски, флеш - носій чорного кольору – зберігати в матеріалах кримінального провадження, мобільний термінал зв`язку марки «IPhone XR» чорного кольору, мобільний термінал зв`язку марки «Moto g24 power», транспортний засіб – автомобіль «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 та ключ від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «VOLKSWAGEN» державний номерний знак НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 – повернути за належністю власникам. 

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог,встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження з передбачених вище підстав до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя:      ОСОБА_1