КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2026 року справа №320/6971/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «ДЕМРАН» до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, 
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «ДЕМРАН» з позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.
Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю оскаржуваного рішення з огляду на відсутність у відповідача обґрунтованого сумніву щодо правомірності визначення позивачем митної вартості задекларованого до ввезення на митну територію України товару.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
Розглянувши дане клопотання суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до частин другої, третьої статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлені статтею 262 КАС України.
Відповідно до частини п`ятої вказаної статті, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Тобто, за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини шостої статті 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, типові справи та інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін, представник відповідача жодних аргументів не наводить.
Враховуючи, що ця адміністративна справа з огляду на її предмет і характер спірних правовідносин є малозначною і будь-яких вагомих підстав для її розгляду у судовому засіданні представник відповідача не навів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує на обґрунтованості прийнятих ним оскаржуваних рішень з огляду на відповідність вимогам чинного законодавства як самих рішень, так і дотримання визначеного законом порядку їх прийняття. 
Також відповідачем подано клопотання про заміну відповідача по справі – Київську митницю Держмитслужби у порядку правонаступника на Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, оскільки Київська митниця Держмитслужби перебуває в стані припинення (проводяться реорганізаційні заходи з метою припинення юридичної особи), в свою чергу Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, здійснює функції і повноваження з реалізації державної митної політики та здійснює супроводження судових справ, де раніше стороною виступала Київська митниця Держмитслужби.
Вирішуючи питання щодо заміни відповідача на правонаступника, суд зазначає наступне.
Статтею 52 КАС України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30 вересня 2020 року №895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» (далі по тексту - Постанова № 895), пунктом 1 якої передбачено спосіб реорганізації територіальних органів Державної митної служби, зокрема, Київської митниці Держмитслужби, шляхом приєднання до Державної митної служби (створення єдиної юридичної особи).
Відповідно до пункту 2 Постанови № 895, територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.
Наказом Держмитслужби від 19 жовтня 2020 року №460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснено реєстрацію Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України: код ЄДРПОУ 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А.
Згідно частини другої статті 211 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» відокремлені підрозділи центрального органу виконавчої влади утворюються без статусу юридичної особи та є органом державної влади, може мати окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України.
Згідно наказу Державної митної служби України від 30 червня 2021 року №472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи» митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України з 00 год. 00 хв. 01 липня 2021 року розпочато здійснення функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.
Таким чином, Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України розпочала свою діяльність з 01 липня 2021 року. В свою чергу, Київська митниця Держмитслужби перебуває в стані припинення, що також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Супроводження судових справ, де стороною виступала Київська митниця Держмитслужби здійснює Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України. Посадові особи юридичного управління Київської митниці, з метою самопредставництва митного органу, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Положенням про Київську митницю, затвердженого наказом Державної митної служби України від 29 жовтня 2020 року №489 передбачено, що Митниця з метою виконання повноважень делегованих Держмитслужбою, представляє свої інтереси та інтереси Держмитслужби в усіх без виключення судах (місцевих (цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних); апеляційних (цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних); Верховному Суді (Великій Палаті Верховного Суду, Касаційному адміністративному суді, Касаційному господарському суді, Касаційному цивільному суді, Касаційному кримінальному суді), з усіма відповідними правами та обов`язками наданими законодавством для учасників судового процесу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що Київська митниця є правонаступником адміністративної компетенції Київської митниці Держмитслужби, а тому наявні підстави для заміни відповідача - Київської митниці Держмитслужби на його правонаступника - Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій останній підтримав позовні вимоги та зазначив, що відповідачем у відзиві не спростовано позицію позивача. 
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2025 року між ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «ДЕМРАН» (Покупець) та Qingdao Driving Sea International Trade Co.,Ltd (Продавець) укладено контракт № 21/09-2025. На умовах, визначених контрактом та специфікаціями № 1 від 18.09.2025 та № 2 від 18.09.2025, Продавець здійснив поставку на адресу Покупця партії товару: черевики робочі чоловічі на підошві з поліуретану з верхом з натуральної шкіри: черевики захисні Safety Shoes модель 8002 чорного кольору, з металевим підноском та металевою антипрокольною устілкою, в кількості 10300 пар в 10300 картонних коробках; країна-виробник: Китай; торгівельна марка: відсутня; виробник: Qingdao Driving Sea International Trade Co.,Ltd. 
До митного оформлення уповноваженою особою ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «ДЕМРАН» було подано митну декларацію від 05.01.2026 №26UA100250500009U1. Під час декларування товару ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «ДЕМРАН» було заявлено митну вартість товарів у сумі 60 770 доларів США, яка визначена за основним методом - за ціною договору (контракту). Вартість одиниці товару (пари) – 5,90 доларів США. 
На підтвердження митної вартості товару та для митного оформлення ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «ДЕМРАН» було надано митному органу пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України. 
Проте, митним органом було направлено електронне повідомлення декларанту наступного змісту: «Повідомлення від митниці декларанту Враховуючи положення статей 8 та 9 Конституції України, статті 1 Митного кодексу України, статті 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року та рекомендацій представників Європейської Комісії щодо залучення Інструменту технічної допомоги та обміну інформацією (TAIEX), митний орган має право упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару та зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідно до частини 3 ст. 53 Митного кодексу України за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару № 1 за митною декларацією від 05.01.2026 №26UA100250500009U1 встановлено: 
1) предметом купівлі згідно інформації наведеної у 31 графі МД є «захисне взуття», що постачається на умовах FOB згідно п.3 контракту № 21/09-2025 (далі – Контракт). Відповідно специфікацій до Контракту умови поставки товару FOB Шенжень. Згідно інформації, наведеної у наданих декларантом прайсі та калькуляції ціна за товар визначена на умовах FOB Шенжень, що суперечить зазначеним у інвойсі FOB QINGDAO. Згідно коносаменту № 259027143 портом відвантаження є QINGDAO. Відстань від Шенжень до QINGDAO становить близько 1900 км згідно загальнодоступної інформації з інтернет джерел;
2) декларантом не надано передбачений п.4.2 договору перевезення №22092025 рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, а у довідці про транспортні витрати відсутня інформація щодо вартості транспортування після митного кордону для проведення аналізу розподілу транспортних витратах до та після митного кордону. 
3) висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 26.11.2025 № 2199 втратив чинність, оскільки дійсний протягом 30 діб, також інтернет пропозиції не відображено у звіті та у додатках до нього. 
4) вартість вантажу у п.1.6 договору страхування № 2025.10.21-СВ становить 61220 USD, що суперечить вартості вантажу згідно зазначених у п.2.9 договору страхування № 2025.10.21-СВ інвойсів у сумі 60770 USD. 
5) проформа-інвойс від 18.09.2025 № JSH-20250914 підписана лише стороною Продавця та не містить підпису Покупця, містить порожне місце для підпису Buyer (Покупець), в той час як проформа-інвойс від 18.09.2025 № JSH-20250919 підписана і продавцем, і покупцем. У митного органу наявна інформація щодо митного оформлення подібного товару з більшим рівнем митної вартості , що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару.
Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. Керуючись вимогами частин 2,3 ст. 53, ст. 54 МКУ повідомляємо про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; - рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги Декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару відповідно до частини 6 статті 53 Митного кодексу України. Повідомлення направлене також на виконання вимог ст. 57 Митного кодексу України».
На виконання вимог митного органу ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «ДЕМРАН» було надано наступні документи: 1. Сертифікат якості (Certificate of quality) сертифікат якості від 25.09.2025 з перекладом; 2. Пакувальні листи (Packing list) б/н від 25.09.2025; 3. Рахунок-проформа (Proforma invoice) № JSH-20250914 від 18.09.2025; 4. Рахунок-проформа (Proforma invoice) № JSH-20250919 від 18.09.2025; 5. Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № JSH-20250915 від 25.09.2025; 6. Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № JSH-20250919 від 25.09.2025; 7. Коносамент (Bill of lading) № 259027143 від 11.10.2025; 8. Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 107227 від 02.01.2026; 9. Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № 25C522120179/00005 від 28.11.2025; 10. Комерційна пропозиція (COMMERCIAL OFFER) DSL 17/09/2025; 11. Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у всіх випадках митного огляду, крім передбаченого описом позиції "1701") № UA500110/2025/361900 від 02.01.2026; 12. Платіжна інструкція № 2 від 23.09.2025; 13. Платіжна інструкція № 4 від 03.12.2025 14. Довідка за вих. № 1912 від 19.12.2025 про вартість перевезення та страхування; 15. Договір страхування вантажів № 2025.10.21СВ від 21.10.2025; 16. Прайс-лист виробника товару з перекладом від 01.09.2025; 17. Висновок ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» вих. № 2199 від 26.11.2025; 18. Висновок ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» вих. № 19 від 05.01.2026; 19. Розрахунок ціни (калькуляція) з перекладом від 19.09.2025; 20. Специфікація № 1 від 18.09.2025; 21. Специфікація № 2 від 18.09.2025; 22. Контракт № 21/09-2025 від 18.09.2025; 23. Договір № 22092025 від 22.09.2025 на транспортно-експедиторське обслуговування; 24. Договір з перевезення вантажів автомобільним транспортом № 010919 від 01.09.19; 25. Заявка на перевезення № 501-012 від 24.09.2025; 26. Копія митної декларації країни відправлення (КНР) № 422720250001110122 від 09.10.2025 з перекладом та сертифікат № 25370080/019861 Торгово промислової палати КНР від 28.11.2025. 27. Заявка на перевезення № 1 від 10.10.2025. 28. Пояснення стосовно страхування товару за вих. № 7-01 від 05.01.2026; 29. Фото з мережі Інтернет; 30. Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 26UA100250500009U1 від 05.01.2026. 31. Звернення Покупця від 05.01.2026 до Продавця стосовно умов поставки. 32. Відповідь Продавця від 05.01.2026 на звернення Покупця. 33. Рахунок-фактура № СФ-0000003 від 05.01.2026 про вартість перевезення та страхування. 34. Рахунок-фактура № СФ-0000004 від 05.01.2026 про вартість транспортно експедиторських послуг.
Листом за вих. № 21/1 від 06.01.2026 Позивач просив завершити митне оформлення.
Однак 06 січня 2026 року посадовою особою Київської митниці Держмитслужби Геником В.В. прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100250/2026/000001/2 від 06.01.2026 року, яке мотивоване наступним: 
«На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі– МКУ, Кодекс), п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією від 05.01.2026 № 26UA100250500009U1 встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме: 1) предметом купівлі згідно інформації наведеної у 31 графі МД є «захисне взуття», що постачається на умовах FOB згідно п.3 контракту № 21/09-2025 (далі Контракт). Відповідно специфікацій до Контракту умови поставки товару FOB Шенжень, згідно інформації, наведеної у наданих декларантом прайсі та калькуляції ціна за товар визначена на умовах FOB Шенжень, що суперечить зазначеним у інвойсі FOB QINGDAO. Згідно коносаменту № 259027143 портом відвантаження є QINGDAO. Відстань від Шенжень до QINGDAO становить близько 1900 км згідно загальнодоступної інформації з інтернет джерел. 2) декларантом не надано передбачений п.4.2 договору перевезення № 22092025 рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, а у довідці про транспортні витрати відсутня інформація щодо вартості транспортування після митного кордону для проведення аналізу розподілу транспортних витратах до та після митного кордону. 3) висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 26.11.2025 № 2199 втратив чинність, оскільки дійсний протягом 30 діб, також інтернет пропозиції не відображено у звіті та у додатках до нього. 4) вартість вантажу у п.1.6 договору страхування № 2025.10.21-СВ становить 61220 USD, що суперечить вартості вантажу згідно зазначених у п.2.9 договору страхування № 2025.10.21-СВ інвойсів у сумі 60770 USD. 5) проформа-інвойс від 18.09.2025 № JSH-20250914 підписана лише стороною Продавця та не містить підпису Покупця, містить порожне місце для підпису Buyer (Покупець), в той час як проформа-інвойс від 18.09.2025 № JSH-20250919 підписана і продавцем, і покупцем. У митного органу наявна інформація щодо попереднього митного оформлення подібного товару «черевики робочі чоловічі» з більшим рівнем митної вартості, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів , чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Декларанту запропоновано надати наступні документи:- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги. Декларантом надано документи не у повному обсязі, а надані декларантом додаткові документи не усувають раніше встановлених розбіжностей. Згідно ч. 2 ст. 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Також, відповідно до частини 6 статті 54 Кодексу митний орган може відмовити у заявленій декларантом митній вартості у разі: невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості; неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій- четвертій статті 53 Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Кодексу. У зв`язку із зазначеним, керуючись положеннями частини 6 статті 54 та частиною 2 статті 58 Кодексу, заявлену декларантом митну вартість за ціною договору щодо товарів які імпортуються визнати не можливо. Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч.4 ст.57 МКУ. Жодних вимог у порядку ч.6 ст. 55 МКУ від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б- за ціною договору щодо ідентичних/ подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г- на основі віднімання та додавання вартостей- не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами ст.ст. 62, 63 МК України, така інформація надається декларантом. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч.2 ст.64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ- резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару №1- МД від 22.10.2025 № 225UA100380645213U5 (товар взуття робоче на підошві з гуми чи пластмаси з верхом з натуральної шкіри, носову частину якого закрито захисним металевим підноском, країна виробництва та походження Китай, умови постави FOB, загальна вага партії 2250 кг, митна вартість згідно джерела становить 14,536 дол.США за кг нетто). Розрахунок митної вартості за кг: ставка 14,536 USD/кг*12360 кг (вага нетто партії)=179664,96 USD, розрахунок митної вартості за пару: вартість однієї пари (14,536 USD/кг*12360 кг вага нетто партії)/10300 (кількість пар у партії)=17,4432 USD/пара, митна вартість за пари 17,4432 USD/пара*10300 кількість пар у партії=179664,96 USD. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Рішення винесено без урахуванням термінів, передбачених ст.53 МК України, на письмове прохання суб`єкта ЗЕД. Декларант має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:- у разі згоди декларанта з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;- у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу або до суду. Перелік вимог щодо подання додаткових документів, передбачених ст. 53 МК України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана:- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;- виписку з бухгалтерської документації. Наголошуємо про право митного органу щодо потреби в уточненні будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки, визначене статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, яка є невід`ємною частиною Угоди про заснування Світової організації торгівлі».
Митним органом видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100250/2026/000001 від 06.01.2026 року. 
ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «ДЕМРАН» не погоджується з такими висновками митного органу, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.
Митний кодекс України (далі також - МК України) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до положень статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За правилами частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1-3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (частина 6 вказаної статті МК України).
Відповідно до частини 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Згідно з частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина 7 статті 55 МК України).
Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У частинах четвертій, п`ятій статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої вказаної статті. Ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/ або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. 
Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу , за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. 
За приписами частин першої, другої, четвертої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень зазначеної статті, та про використаний при цьому метод.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем як до суду так і до митного органу усі документи, які підтверджують всі числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар. 
Щодо виявлених контролюючим органом невідповідностей в документах щодо порту відвантаження, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи позивач 05.01.2026 звернувся до Продавця із запитом про надання пояснень. Продавець надав роз`яснення в яких зазначено наступне: «На ваш лист дата 05.01.2026 про вказані умови поставки FOB Shenzhen (Qingdao port) повідомляємо. При формуванні документів: - Калькуляція дата 19.09.2025 - Комерційна пропозиція дата 17.09.2025 - Прайс лист дата 01.09.2025 Інвойс № JSH-20250915 дата 25.09.2025 - Інвойс № JSH-20250919 дата 25.09.2025 було вказано умови поставки FOB Shenzhen (Qingdao port) тому, що склади відправлення продукції на експорт знаходяться поруч з портами Shenzhen та Qingdao та головний офіс експедитора з морських перевезень знаходиться в місті Shenzhen де і був сформований коносамент № 259027143 дата 11.10.2025р., відправка продукції могла бути з обох портів в залежності звідки буде найближчий рейс чи кращі умови фрахту, тому і вказувалися умовами поставки FOB Shenzhen (Qingdao port). Після відправлення вантажу з порту Qingdao вірним вважати умови поставки FOB Qingdao, порт відправлення Qingdao, як зазначено в BILL OF LADING № 259027143 дата 11.10.2025р та митній декларації Республіки Китай 422720250001110122 дата 09.10.2025. Приносимо вам свої вибачення за незручність при митному оформленні товару». 
Суд зазначає, що в проформі-інвойсі № JSH-20250914 від 18.09.2025 вказано умови поставки: FOB to Qingdao port; в проформі-інвойсі № JSH-20250919 від 18.09.2025 вказано умови поставки: FOB Shenzhen (Qingdao port); в інвойсі № JSH-20250915 від 25.09.2025 вказано умови поставки: FOB Shenzhen (Qingdao port); в інвойсі № JSH-20250919 від 25.09.2025 вказано умови поставки: FOB Shenzhen (Qingdao port); в комерційній пропозиції від 17.09.2025 вказано умови поставки: FOB Shenzhen (Qingdao port); в специфікації № 1 від 18.09.2025 англійською мовою вказано умови поставки: FOB Shenzhen (Qingdao port); в специфікації № 2 від 18.09.2025 англійською мовою вказано умови поставки: FOB Shenzhen (Qingdao port); в заявці на перевезення № 1 від 10.10.2025 вказано адресу завантаження: Порт Циндао.
Таким чином, пояснення Продавця, а також те, що в вищеперерахованих документах поряд з портом Shenzhen вказано й порт Qingdao, висновки митного органу про наявні суперечності матеріалами справи не підтверджуються. 
Що стосується твердження відповідача, що у довідці про транспортні витрати відсутня інформація щодо вартості транспортування після митного кордону для проведення аналізу розподілу транспортних витратах до та після митного кордону, суд зазначає таке.
Серед документів на підтвердження вартості перевезення вантажу Позивачем було надано:- рахунок-фактуру № СФ-0000003 від 05.01.2026 на загальну суму 138 264,05 грн. без ПДВ, згідно з яким вартість морського фрахту Циндао, Китай – Чорноморський рибний порт, Україна – 98646,14 грн. без ПДВ; вартість вантажно-розвантажувальних робіт Чорноморський рибний порт, Україна – 16917,68 грн. без ПДВ; вартість страхування – 22700,23 грн. без ПДВ;
- рахунок-фактуру № СФ-0000005 від 05.01.2026 на загальну суму 42193,55 грн. з ПДВ, згідно з яким вартість ТЕО вантажних на території України – 8060,74 грн. без ПДВ; вартість організації транспортних послуг по маршруту Чорноморськ – Біла Церква – 26 433,88 грн. без ПДВ; експедиторська винагорода на території України 666,67 грн. без ПДВ. 
Частина 2 ст. 53 МК України передбачає надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. При цьому вказано норма не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів. Жодним нормативно правовим документом не встановлено, що вартість транспортних витрат повинна бути підтверджена саме довідкою, а не іншими документами. 
Суд зазначає, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах. 
Надані Позивачем рахунки-фактури є належними та допустимими доказами, відтак, висновок митного органу про не підтвердження декларантом вартості транспортування товару після митного кордону спростовується документами які наявні в матеріалах справи. 
Стосовно втрати чинності висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 26.11.2025 № 2199, суд зазначає, що 05.01.2026 року Позивач надав Відповідачеві новий висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 05.01.2026 № 19, у якому повідомляється, що було проведено аналіз відповідності рівня цін на взуття, що імпортуються згідно з Комерційним інвойсом № JSH-20250919 та № JSH-20250915 від 25.09.2025, Специфікацією № 1 та № 2 від 18.09.2025 до контракту № 21/09-25 від 18.09.2025, на умовах поставки FOB - Shenzhen (Qingdao port), Китай, та зроблено висновок про таку відповідність. 
Щодо виявленої контролюючим органом невідповідності вартості вантажу у п.1.6 договору страхування № 2025.10.21-СВ та комерційних інвойсах, суд зазначає, що 05 січня 2026 р. позивачем було надано Відповідачу лист-пояснення за вих. № 7-01 в якому зазначено наступне: 
«При оформленні Договору страхування вантажів № 2025.10.21-02-СВ від 21.10.2025 року в страхову компанію ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ» було надано два інвойси на загальну суму 61 220 USD: INVOICE № JSH-20250915 від 25.09.2025 року на суму 42 723,50 USD, INVOICE № JSH 20250919 від 25.09.2025 року на суму 18 496,50 USD. 
Але, як з`ясувалось, у INVOICE № JSH-20250915 від 25.09.2025 року було допущено механічну помилку, а саме зроблена помилка в порядку написання цифр (замість 42 273,50 USD було помилково було вказано 42 723,50 USD). Оригінал виправленого інвойсу на суму 42 273,50 USD було надано в страхову компанію пізніше, але внесення змін до договору страхування вже було неможливим. Виходячи з цього у Договорі страхування № 2025.10.21-СВ вартість вантажу вказана 61 220 USD, що є на 450,00 USD більше, ніж дійсна ціна товару (60 770,00 USD)». 
Отже, описана вище технічна помилка не може вважатись не підтвердженням числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а відтак не може бути підставою для відмови в прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товарів. 
Крім того, митний орган не вказав, які саме складові митної вартості є непідтвердженими у зв`язку цим. 
Щодо висновку Відповідача про відсутність підпису Покупця у проформі інвойсв від 18.09.2025 № JSH-20250914 суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач усунув цей недолік, шляхом підписання проформи-інвойсу.
Крім того, згідно з пунктом 1.1. Контракту № 21/09-2025 від 18.09.2025 «Продавець зобов`язується продати товар, а Покупець прийняти і оплатити товар, зазначений у Специфікації та/ або інвойсі , які є невід`ємною частиною цього Контракту». 
Отже, Контракт не містить умови, що фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної партії товару, зокрема, кількості та ціни, є підписання сторонами проформи-інвойсу. 
Проформа-інвойс (Proforma invoice) – це документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. По суті, це попередній рахунок на оплату, і він не підтверджує факт відвантаження товару, надання послуг. Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним та можуть змінитися в процесі узгодження остаточного замовлення. Наприклад, сторони можуть змінити дані щодо кількості чи моделей типу того чи іншого товару.
А от інвойс з остаточними змінами та узгодженими даними вже формуватиме комерційний інвойс. Комерційний інвойс (Іnvoice, Facture, Rechnung etc.) – це документ, що використовується для митної декларації під час продажу товарів, експортованих через міжнародні кордони. 
Усі істотні умови, у тому числі кількість, вартість та ціна товару, узгоджені Сторонами шляхом підписання Специфікацій № 1 та № 2 від 18.09.2025, які надані декларантом митному органу. 
Таким чином, відсутність підпису Покупця на проформі-інвойсі жодним чином не може вважатись не підтвердженням числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а відтак не може бути підставою для відмови в прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товарів. Крім того, митний орган не вказав, які саме складові митної вартості є не підтвердженими у зв`язку з відсутністю підпису Покупця у проформі-інвойсі. 
Отже подані декларантом ТОВ «ТД «ДЕМРАН» відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом, у тому числі документи, які митний орган запропонував надати додатково, а саме: висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 05.01.2026 № 19 та рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги. 
Додатково ТОВ «ТД «ДЕМРАН» було надано копію митної декларації країни відправлення (КНР) № 422720250001110122 від 09.10.2025 з перекладом та сертифікат Торгово-промислової палати КНР. 
Таким чином, висновок Відповідача, викладений у рішенні про коригування митної вартості, що декларантом надано документи не у повному обсязі, а надані декларантом додаткові документи не усувають раніше встановлених розбіжностей, не відповідає дійсності. 
Суд звертає увагу, що вже неодноразово зазначалось адміністративними судами всіх інстанцій, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. 
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. 
Проте Відповідач, не вказав, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити складові дані, чим поставив ТОВ «ТД «ДЕМРАН» у невизначене становище. 
Відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Така правова позиція Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 29.01.2019 у справі №815/6827/17. 
Рішення про коригування митної вартості містить інформацію, про проведення посадовою особою митниці з декларантом (ТОВ «ТД «ДЕМРАН») процедури консультації відповідно до ч. 4 ст.57 МК України і жодних вимог у порядку ч. 6 ст. 55 МК України від декларанта не надходило. При цьому жодних консультацій митним органом не було проведено. 
Щодо висновків Відповідача про те, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки Відповідач, лише пославшись на норми Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГАТТ), не навів жодних пояснень, чому заявлена декларантом митна вартість не відповідає поняттю «дійсна вартість». 
Крім того, сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованою особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. 
Наявність в інформаційних базах даних митниці інформації про те, що у попередні періоди аналогічні чи подібні товари були оформлені у митному відношенні із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена, зокрема, в постанові від 31.03.2020 у справі № 826/12344/15. Отже, зазначене твердження Відповідача не може бути підставою для сумнівів у достовірності визначеного розміру митної вартості товару та винесення оскаржуваного рішення.
Щодо обґрунтування прийнятого рішення про коригування митної вартості, суд зазначає наступне. 
Відповідно до п. 2 та п. 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. 
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів Відповідач, послався на відсутність інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів за ціною договору, а також про складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що унеможливлює застосування визначених ст. 57 МК України методів визначення митної вартості 2а-2г. Водночас, Відповідач вказав на наявність інформації, що є підставою для застосування другорядного методу 2ґ (резервного методу). 
При прийнятті оскаржуваного рішення Київською митницею використано інформацію з ЦБД, а саме: «Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару № 1-МД від 22.10.2025 №225UA100380645213U5, (товар взуття робоче на підошві з гуми чи пластмаси з верхом з натуральної шкіри, носову частину якого закрито захисним металевим підноском, країна виробництва та походження Китай, умови поставки FOB, загальна вага партії 2250 кг, митна вартість згідно джерела становить 14,536 дол. США за кг нетто).
Розрахунок митної вартості за кг: ставка 14,536 USD/кг*12360 кг (вага нетто партії)=179664,96 USD, розрахунок митної вартості за пару: вартість однієї пари (14,536 USD/кг*12360 кг вага нетто партії)/10300 (кількість пар у партії)=17,4432 USD/пара, митна вартість за пари 17,4432 USD/пара*10300 кількість пар у партії=179664,96 USD». 
Суд зазначає, що порівняння товару, ввезеного Позивачем, та товару, ввезеногона підставі № 1-МД від 22.10.2025 № 225UA100380645213U5, яка слугує джерелом інформації для коригування митної вартості, є некоректним, оскільки в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, крім номеру та дату митної декларацій, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, іншої інформації не зазначено, тоді як митний орган повинен був навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Таким чином, в оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, а також жодним чином документально не підтверджено інформацію, що використовувалась при здійсненні коригування. 
Зокрема, з тексту рішення неможливо встановити чи враховано якість товарів, репутація цих товарів на ринку; чи є вони комерційно взаємозамінними; чи скориговано відповідну вартість відповідно кількості і тих же комерційних рівнів, що й оцінювані товари; чи здійснено співвідношення умов поставки та складових митної вартості, які включено у вартість операції, на підставі якої здійснюється коригування; чи використано найменшу митну вартість, товар якого виробника взято за основу для коригування; чи здійснене коригування відповідно до частини дев`ятої статті 58 МК України , тобто на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню; чи митна вартість за відповідною митною декларацією, яка береться за основу, не була відкоригована митним органом або ж рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Крім того, згідно з митною декларацією від 05.01.2026 №26UA100250500009U1, якої стосується оскаржуване рішення, товаром є черевики робочі чоловічі на підошві з поліуретану з верхом з натуральної шкіри: черевики захисні Safety Shoes модель 8002 чорного кольору, з металевим підноском та металевою антипрокольною устілкою, в кількості 10300 пар в 10300 картонних коробках; країна-виробник: Китай; торгівельна марка: відсутня; виробник: Qingdao Driving Sea International Trade Co.,Ltd, країна відправлення /експорту: Китай. 
Згідно з відомостями, наведеними у рішенні про коригування митної вартості, про митну декларацію № 1-МД від 22.10.2025 № 225UA100380645213U5, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, товаром є взуття робоче на підошві з гуми чи пластмаси (отже, цей товар не може вважатись ідентичним) з верхом з натуральної шкіри, носову частину якого закрито захисним металевим підноском, країна виробництва та походження Китай. Відомості про країну відправлення /експорту Відповідачем не вказано. 
«Робоче взуття» і «робочі черевики» - це два різних поняття. Робоче взуття – це збірне поняття, що включає в себе різні типи взуття, а робочі черевики – це конкретний тип взуття. 
Згідно з ДСТУ EN ISO 20347:2015: 
-п. 3.1: взуття робоче (occupational footwear) Взуття, оснащене елементами для захисту працівника від ушкоджень, які можуть трапитися внаслідок нещасного випадку; 
-розділ 4: Типи взуття робочого: напівчеревики, черевики, напівчоботи, чоботи, чоботи з завищеними халявками. 
Митним органом у рішенні про коригування митної вартості не вказано, який саме тип взуття робочого ввозився за митною декларацією № 1-МД від 22.10.2025 №225UA100380645213U5, не вказано, з якої країни відправлявся цей товар. 
Відповідачем, при прийнятті оскаржуваного рішення, не виконано обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння всіх характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 27 лютого 2019 року у справі №814/1647/16, постанові від 06 березня 2019 року у справі №809/278/17, постанові від 13 червня 2019 року у справі №820/6315/15, постанові від 21 січня 2020 року у справі №813/2719/15, висновок про те, що митна вартість товару документально не підтверджена, є недостатнім для витребування у декларанта додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, без зазначення, при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, у чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах. 
Верховний Суд зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Відповідно до статті 55 МК України митний орган за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. 
При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний, у рішеннях про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо: у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598). 
Верховним Судом з цього приводу напрацьована стала практика, відповідно до якої рішення не може бути визнане правомірним, якщо у ньому не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови тощо та не зазначено докладної інформації і джерел, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 
Так, у постанові від 18.12.2018 у справі № 820/7133/15 Верховний Суд підтримав суди першої та апеляційної інстанцій зазначивши наступне: «Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України. Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. У рішенні про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару. Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару». 
Такий підхід Верховного Суду узгоджується з положеннями п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України про те, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити не лише наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, але й обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. 
Таким чином, ТОВ «ТД «ДЕМРАН» було надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті ТОВ «ТД «ДЕМРАН» на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.
У відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору. Але Відповідач не надав належної оцінки поданим Позивачем документам та неправомірно відмовив Позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним (резервним) методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.
Отже, судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, на наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.
Більше того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.
Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.
Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.
Судом відхиляються посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
У рішеннях про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Відповідно до статті 244 МК України (далі – КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6656,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100250/2026/000001/2 від 06.01.2026.
Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100250/2026/000001 від 06.01.2026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «ДЕМРАН» понесені останнім судові витрати у розмірі 6656 (шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.