Справа №588/2132/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.	
Номер провадження 33/816/980/26 	Суддя-доповідач Басова В. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

07 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Басова В.І., з участю секретарів судового засідання Баришевої А.І., Кравченко Д.І. захисника Собини П.М., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Суми апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Собини Павла Миколайовича на постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 22 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.
встановила:
Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 22 січня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 19.11.2025 о 19 год. 41 хв. у м. Тростянець по вул. 93 Бригади, 14 керував транспортним засобом JEEP COMPASS, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотестера Драгер 6820 або проїхати до медичного закладу відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник Собина П.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення у діях його підзахисного.
В обґрунтовування апеляційних вимог посилається на те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушеннями норм процесуального права .
В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас така позиція є суперечливою.
З одного боку, суд визнав, що порядок огляду, визначений лікарем, відповідав вимогам Інструкції, згідно з якою лабораторні дослідження є обов`язковими лише для виявлення наркотичних або психотропних речовин. З іншого боку, суд зазначив, що правопорушення було вчинене вже в момент відмови від огляду на місці зупинки.
Насправді ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а, навпаки, прибув до медичного закладу у супроводі поліцейських та наполягав на проведенні більш точного дослідження (аналізу біосередовища), оскільки не довіряв газоаналізаторам. Це підтверджується показаннями медичного директора КНП «Тростянецька міська лікарня», яка зазначила, що огляд передбачає як використання приладу «Драгер», так і відбір біоматеріалів.
Отже, дії ОСОБА_1 не можуть вважатися відмовою від проходження огляду.
Крім того, суд безпідставно визнав відеозаписи належними та беззаперечними доказами, хоча їх об`єктивність та повнота викликають сумніви, оскільки відсутність безперервної відеозйомки можливо трактувати на користь ОСОБА_1 , адже невідомо, що саме не було зафіксовано поліцейським.
В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Собина П.М. апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній. Просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення у діях ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах поданих доводів, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.
Відповідно до 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року № 1413/27858 (далі - Інструкція) ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, згідно із ознаками такого стану.
Як убачається з матеріалів справи, постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 22 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову водія транспортного засобу від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних і допустимих доказах, яким суд надав оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 517882 від 19.11.2025 року, у якому зафіксовано, що 19.11.2025 о 19 год. 41 хв. у м. Тростянець по вул. 93 Бригади, (Луніна) 14 керував автомобілем JEEP COMPASS, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотестера Драгер 6820 або проїхати до медичного закладу  ОСОБА_1 відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.11.2025 року, згідно якого у ОСОБА_1 у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, огляд у заклад охорони здоров`я не проводився;
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, переглянутим і апеляційним судом, з якого убачається рух та зупинка транспортного засобу JEEP COMPASS, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , повідомлення причини зупинки, а саме виїжджаючи з повороту, не подав сигнал правого повороту та рухався з великою швидкістю. Під час спілкування працівником поліції у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту. Запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я. Водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та пропонував поліцейському неправомірну вигоду в розмірі 300 доларів США, що зафіксовано на відео. Працівниками поліції було роз`яснено  ОСОБА_1 наслідки такої відмови та його права. Поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 відмовився від підпису та отримання протоколу. Вже після складання протоколу ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду в лікарні. В лікарні ОСОБА_1 наполягав лише на здачі біосередовища, відмовився від проходження огляду за допомогою Драгера. Лікарем роз`яснено процедуру проведення огляду, однак ОСОБА_1 наполягав лиш на здачі сечі на аналіз, зазначив « або так , або ніяк». 
Відеозапис із нагрудної камери інспектора поліції, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, і у відповідності до положень ст.251 КУпАП є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містить ознак монтажу чи інших недоліків, з нього достатньо повно убачаються детальні обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, що цілком підставно було ураховано суддею першої інстанції при розгляді справи.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, оскільки в подальшому прибув до закладу охорони здоров`я та наполягав на його проведенні, а також про те, що протокол про адміністративне правопорушення мав бути складений лише після відмови від огляду в медичному закладі, апеляційний суд оцінює критично з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, зокрема із застосуванням спеціального технічного засобу. Однак від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу останній відмовився, що було належним чином зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відповідно до вимог чинного законодавства, із відображенням суті відмови та підтвердженням цього відповідними доказами.
Посилання сторони захисту на те, що складання протоколу було передчасним і мало відбутися лише після відмови особи від огляду у медичному закладі, є помилковим, оскільки чинним порядком передбачено альтернативні способи проведення огляду - як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів, так і у закладі охорони здоров`я. Відмова особи від проходження огляду у будь-який із передбачених законом способів, зокрема і на місці зупинки, сама по собі утворює склад адміністративного правопорушення та є достатньою підставою для складання відповідного протоколу.
При цьому сам факт подальшого прибуття ОСОБА_1 до медичного закладу не спростовує встановленої відмови від проходження огляду на місці події, оскільки правова оцінка діяння надається виходячи з поведінки особи саме на момент виникнення правовідносин та фіксації правопорушення працівниками поліції. Більше того, як встановлено з долученого відеозапису, вже у медичному закладі ОСОБА_1 також не пройшов огляд у порядку, визначеному Інструкцією, оскільки відмовився від використання спеціального технічного засобу (газоаналізатора типу «Драгер») та наполягав виключно на проведенні лабораторного дослідження біологічного середовища.
Разом з тим, відповідно до вимог чинної Інструкції, огляд на стан алкогольного сп`яніння передбачає проведення дослідження із застосуванням спеціальних технічних засобів, тоді як лабораторні дослідження є додатковими та застосовуються у визначених випадках, зокрема при підозрі на наркотичне чи інше сп`яніння. Особа, яка підлягає огляду, не наділена правом самостійно визначати виключний спосіб його проведення та висувати умови, що суперечать встановленій процедурі.
Отже, наполягання ОСОБА_1 на проведенні огляду виключно у формі лабораторного дослідження, за одночасної відмови від інших передбачених законом способів, фактично свідчить про його відмову від проходження огляду у встановленому порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що зафіксована на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського поведінка ОСОБА_1 , який під час спілкування з працівниками поліції неодноразово висловлював пропозиції «вирішити питання», опосередковано свідчить про усвідомлення ним свого можливого стану алкогольного сп`яніння. Така поведінка об`єктивно сприймається як прагнення уникнути проходження передбаченої законом процедури огляду та можливих правових наслідків.
У цьому контексті подальші дії ОСОБА_1 , зокрема відмова від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» як на місці зупинки, так і в медичному закладі, при одночасному наполяганні виключно на здачі біологічного середовища, також свідчать про намагання контролювати або ускладнити процес фіксації стану сп`яніння. У сукупності це розцінюється як прагнення уникнути об`єктивного огляду будь-якими доступними способами, включаючи вибіркове погодження лише на ті процедури, які ОСОБА_1 вважав для себе більш прийнятними.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо недопустимості протоколу про адміністративне правопорушення як такого, що нібито не відповідає дійсності у зв`язку з подальшим прибуттям особи до медичного закладу, є безпідставними, оскільки не спростовують факту відмови від проходження огляду у передбачений законом спосіб, належно зафіксованого уповноваженими особами.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що встановлені судом першої інстанції обставини відповідають фактичним даним справи, підтверджуються належними та допустимими доказами, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Щодо посилання апелянта на недопустимість та неналежність відеозаписів як доказів, апеляційний суд зазначає, що сам по собі факт відсутності безперервної відеофіксації не свідчить про недопустимість або неналежність відповідного доказу, якщо з його змісту можливо встановити обставини, які мають значення для справи, а також за відсутності даних про його монтаж, фальсифікацію чи інше спотворення.
Як убачається з дослідженого відеозапису, на ньому зафіксовано ключові обставини події, а саме: рух та зупинку транспортного засобу JEEP COMPASS під керуванням ОСОБА_1 , повідомлення працівником поліції причини зупинки, наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, а також відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Апелянтом не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що відеозапис є змонтованим, неповним у частині, що спотворює сутність зафіксованих подій, або що відсутні фрагменти містили обставини, які б істотно впливали на висновки суду. Посилання на гіпотетичну можливість існування незафіксованих подій не можуть бути підставою для визнання доказу недопустимим.
Враховуючи такі обставини, апеляційний суд вважає, що постанова Тростянецького районного суду Сумської області від 22 січня 2026 року ухвалена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, є законною й обґрунтованою, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлені.
Інші доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи й обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить захисник встановлено не було. Невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд має право залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, або скасувати постанову повністю чи частково та ухвалити нову постанову, змінити її чи закрити провадження у справі.
Оцінивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно, з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам, а висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 294, 295 КпАП України,
постановила:
Апеляційну скаргу захисника Собини Павла Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 22 січня 2026 року залишити без задоволення, а постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 22 січня 2026 року, без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 	Басова В. І.