Справа № 569/8315/25

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
07 травня 2026 року м. Рівне
Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Костюк О.В.,
за участю: секретаря судового засідання Калетинця Б.Р.,
прокурора Федорова О.В.,
особи, стосовно якої складено протокол ОСОБА_1 ,
захисника Чорнобривого О.В.,
розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Березне, Рівненської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , лікаря-невропатолога Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Рівненській області», РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
1.Обставини справи зазначені в протоколі
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , будучи лікарем-невропатологом Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Рівненській області», залученим до проведення медичної військово-лікарської комісії, суб`єктом декларування згідно підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог фінансового контролю, передбачених частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
2. Пояснення осіб, які беруть участь в справі про адміністративне правопорушення
Прокурор Федоров О.В. підтримав протокол про адміністративне правопорушення, зазначив, що докази отримані у порядку, встановленому КУпАП, підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню у даній справі, зокрема подію адміністративного правопорушення та інші обставини, які мають значення для справи. Вказав, що згідно наказу начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Рівненській області» наказу №11 від 20.01.2025 ОСОБА_1 залучено до проведення медичної військово-лікарської експертизи, включено до складу вказаної комісії, у зв`язку з чим остання є суб`єктом декларування згідно підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та зобов`язана була подати декларацію за 2024 рік. Будь яких поважних причин пропуску строку подання декларації ОСОБА_1 не встановлено, що свідчить про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та зарити провадження по справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, повідомила, що працює лікарем-невропатологом в поліклініці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Рівненській області», крім того, її залучають до складу штатної медичної військово-лікарської комісії для проведення огляду пацієнтів на підставі відповідного наказу. Вказала, що не була ознайомлена з наказом про залучення до роботи в комісії, а також не приймала участі в огляді пацієнтів, не створювала та не підписувала документів, що стосуються роботи комісії, відтак не була обізнана чи включено її до складу комісії. Відповідальний працівник за антикорупційну діяльність працівників поліклініки пояснив про відсутність у неї обов`язку подавати декларацію, однак за два дні до закінчення строку повідомив про необхідність подати декларацію. Просила закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Чорнобривий О.В. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження по справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. На доведення доводів посилався на порушення порядку отримання доказів, відсутність відомостей про ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про залучення до роботи штатної медичної військово-лікарської комісії, вказав, що фабула протоколу не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 не була членом позаштатної військово-лікарської комісії та суб`єктом декларування відповідно до пп. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», а як лікар залучалася до роботи штатної комісії.
Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підтвердили, що ОСОБА_1 не була ознайомлена під підпис з наказом про включення її до складу медичної військово-лікарської комісії, оскільки не була постійним членом цієї комісії, а залучалася до роботи в якості позаштатного лікаря. Крім того свідок ОСОБА_2 зазначив, що невчасна подача декларації ОСОБА_1 зумовлена тим, що фахівець, який відповідальний за антикорупційну діяльність в установі, повідомив останню про відсутність у неї такого обов`язку, однак пізніше змінив свою позицію. Після чого ОСОБА_1 відразу подала декларацію за 2024 рік.
Свідок ОСОБА_4 пояснив, що ним було виявлено факт несвоєчасно подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2024 рік шляхом перегляду відомостей «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які є у відкритому доступі, для здійснення перевірки йому не потрібно було звертатися до НАЗК з метою повної перевірки декларації. Вважає, що ОСОБА_1 відноситься до суб`єктів декларування відповідно до п. п. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».
3. Мотиви суду
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_5 , прокурора Федорова О.В., свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація). Згідно з приміткою до цієї статті, суб`єктами правопорушень у ній (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію.
З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і лише описує безпосередньо саме правопорушення, тоді як для повного визначення ознак складу цього правопорушення необхідно звернутися до Закону України «Про запобігання корупції».
Статтею 3 Закону встановлений виключний перелік осіб, що є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до п. п. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у пункті 1 частини першої цієї статті, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Відповідно до п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» до суб`єктів також віднесено особовий склад штатних військово-лікарських комісій.
Наказом Міністра внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285 затверджено Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС (далі Положення №285), що визначає порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями ( далі - М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, та закладах охорони здоров`я, що входять до складу Національної гвардії України.
Пунктом 1 Розділу 2 Положення №285 передбачено, що лікарська та військово-лікарська експертизи проводяться штатними та позаштатними М(ВЛ)К. Лікарсько-льотна експертиза проводиться позаштатними ЛЛК, які утворюються у штатних М(ВЛ)К (за потреби).
Згідно з пунктом 2 Розділу 2 Положення №285 штатними М(ВЛ)К є Центральна медична (військово-лікарська) комісія Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» (далі — ЦМ(ВЛ)К), М(ВЛ)К державних установ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України» по областях, місту Києву та Київській області (далі — ДУ ТМО), Державної лікарні МВС України в м. Кривий Ріг, М(ВЛ)К Медичного центру Національної гвардії України.
Відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей, наказом Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області» від 26.11.2018 №138 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду лікаря-невропатолога поліклініки Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області. 
Відповідно до наказу начальника ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області» №11 від 20.01.2025 затверджено Положення про медичну (військово-лікарську) комісію М(ВЛ)К, посадові інструкції працівників М(ВЛ)К, а також список лікарів закладів охорони здоров`я установи, які залучаються до проведення медичної, військово-лікарської експертизи, до якого включено ОСОБА_1 . 
Згідно з наказом ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області» №19 від 23.05.2024 затверджено персональний склад залучених лікарів до М(ВЛ)К, що містяться в додатку №1. Як вбачається з вказаного додатку до складу комісії включені дві групи членів: перша група – медичні фахівці (штатні), які працюють у М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області», друга – працівники установи, які залучаються до проведення М(ВЛ)К в ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області». ОСОБА_6 включена до другої групи медичних працівників.
Отже, матеріалами справи підтверджено те, що ОСОБА_1 в 2024- 2025 роках залучалася як медичний працівник до проведення М(ВЛ)К в ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області», яка є штатною М(ВЛ)К.
З фабули протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкрмінується невчасна подача декларації як членом позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії, тобто субєктом, передбаченим підпунктом «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». 
Разом з тим, відповідно до фактичних обставин, встановлених судом, ОСОБА_1 фактично була членом (залучалася) штатної військово-лікарської комісії, тобто суб`єктом декларування, який зазначений в п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону.
Таким чином в протоколі невірно зазначено положення закону, згідно якого ОСОБА_6 визначено як суб`єкта декларування.
Крім того, відповідно до фактичних обставин, викладених в протоколі, зазначено про залучення ОСОБА_1 з 20.01.2025 до складу комісії з проведення медичної, військово-лікарської експертизи. Проте, в протоколі відсутні відомості про те, чи залучалася ОСОБА_7 до складу вказаної комісії у 2024 році, зважаючи на те, що їй інкримінується невчасна подача декларації саме за 2024 рік. 
Оцінюючи вказаний протокол відповідно до ст. 252 КУпАП, суд приходить до переконання, що у фабулі протоколу наведено загальний зміст правопорушення з посиланням на норму Закону, без зазначення конкретних обставин його вчинення, що є недопустимим, так як порушує право особи на захист, та позбавляє суд можливості оцінити такі дії як правопорушення, виходячи із наявності його складу.
У рішеннях «Малофєєва проти росії» та «Карелін проти росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.
Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості самостійно змінювати фабулу протоколу про адміністративне правопорушення та не може вийти за його межі та визнати особу винною в тих діях, які їй не інкримінувались в протоколі працівниками поліції.
Крім того, суд не може відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладене, суд вважає, що доводи прокурора про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є необґрунтованим і не узгоджується з вказаними вище вимогами КУпАП, а її вина у вчиненні такого правопорушення є недоведеною.
Інші доводи сторони захисту, не потребують детального аналізу судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ.
Застосовуючи такий підхід, суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України»). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, у даній справі відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких у визначеному законом порядку, поза розумним сумнівом можливо встановити наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суть якого викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, та винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні, а відтак провадження відносно останньої підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду  Олег КОСТЮК