Справа № 487/8047/24 
Провадження № 2/487/1495/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

28.05.2026 м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Карташевої Т. А.,
за участю секретаря судового засідання Самедової Р. Ш.,
представника позивача ТОВ «Юніт Капітал» - Потороча О. Д., 
представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Албул Т. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 792696518 від 12.06.2021 року у розмірі 34 895,32 грн; стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2422, 40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.06.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 792696518 у формі електронного документа з використанням електронного підпису на суму 21 250,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, за умовами якого позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю ідентифікатору.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умови договору виконало, перерахувавши 12 червня 2021 року ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 21250,00 грн на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , які він був зобов`язаний повернути до 23.12.2021 року.
Відповідач свої зобов`язання не виконав, суму кредиту та процентів за його використання не оплатив. Загальна сума заборгованості за вказаним кредитним договором становить 34895,32 грн, з яких: 21250,00 грн - заборгованість по кредиту, 13645,32 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам.
В свою чергу, ТОВ « Юніт Капітал» є правонаступником кредитора у зобов`язанні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до договору факторингу № 200824 від 20.08.2024.
Так, 28.11.2018 року між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 792696518 від 12.06.2021, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 150 від 07.09.2021.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, у відповідності до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 792696518 від 12.06.2021, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року.
20.08.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 2000824, у відповідності до умов якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 792696518 від 12.06.2021.
Відповідно до реєстру боржників від 20.08.2024 до договору факторингу № 2000824 від 20.08.2024, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 34895,32 грн з яких: 21250,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13645,32 грн сума заборгованості за відсотками.
Згідно з умовами кредитного договору № 792696518 від 12.06.2021, позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Проте, незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку, не повернув наданий кредит у строки, передбачені кредитним договором та не сплатив відсотки,а тому позивач вважає, що є підстави для стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором кредитної лінії № 792696518.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.02.2015 позов ТОВ "Юніт Капітал" задоволений.
Ухвалою суду від 27.01.2025 скасовано заочне рішення за заявою відповідача. 
10.03.2026 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки у матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують перерахування відповідачу кредитних коштів, а надана позивачем копія квитанції про електронний переказ коштів свідчить про перерахування банком коштів на невстановлений банківський рахунок, номер рахунку отримувача в ній не відображено, тому ідентифікувати куди були перераховані грошові кошти неможливо. Разом з цим, на думку представника відповідача, надана позивачем довідка про перерахунок суми кредиту не є первинним бухгалтерським документом та не свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів та про наявність заборгованості за кредитним договором. Матеріали справи також не містять доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу. 
Оскільки відповідач є військовослужбовцем, штрафні санкції та проценти не підлягають стягненню з останнього. 
Крім того, на думку представника відповідача, позивачем пропущено строк позовної давності, визначений цивільним процесуальним законом. 
12.02.2026 представник позивача подав відповідь на відзив, відповідно до якої, зменшивши позовні вимоги, остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 792696518 від 12.06.2021 у розмірі 21 250,00 грн за тілом кредиту. 
Стосовно застосування строку позовної давності, позивач зазначив, що позовна давність сплила під час дії воєнного стану та вважається продовженою на строк дії в Україні воєнного стану. Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану. Оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України. 
Позивач зазначає, що оскільки TOB «Манівео швидка фінансова допомога» є банківською установою, а тому не надає фінансових платіжних послуг та відповідно не має повноважень надавати документи, що посвідчують переказ коштів. На підтвердження виконання TOB «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язань за кредитним договором позивачем надано платіжне доручення № 6b965cf2-481b-453c-f237-d1102ee33788 від 12.06.2021 з відміткою Товариства. Отже, позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів в сумі 21 250,00 грн, в той час як відповідач, заперечуючи факт отримання кредитних коштів, доказів на підтвердження своїх доводів не надав. 
Крім того, позивач вказує, що належним чином підтвердив факт переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Юніт Капітал». 
Оскільки ОСОБА_1 є учасником бойових дій, до лав ЗСУ вступив 26.06.2015, тобто до укладення кредитного договору № 792696518 від 12.06.2021 загальна заборгованість за кредитним договором становить 21 250,00 грн, за тілом кредиту, яку позивач і просить стягнути з відповідача. 
В подальшому від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких вона просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на недоведеність позивачем переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до позивача, оскільки відповідно до предметів договорів факторингу передача прав відбувається за плату. 
Договори факторингу були укладені до дати укладення договору № 792696518 від 12.06.2021, тобто право вимоги не настало, оскільки кредитний договір ще не був укладений, а платіжна інструкція № 1 від 06.08.2020 не підтверджує перехід права вимоги за кредитним договором. Крім того, представник відповідача зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, за допомогою яких можливо перевірити, чи передавали в дійсності кошти позичальнику, будь-яких доказів перерахування коштів на рахунок відповідача позивачем не надано. 
09.04.2026 представником позивача подані додаткові пояснення у справі, відповідно до яких позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором № 792696518 від 12.06.2021 в сумі 21250,00 грн за тілом кредиту, судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн покласти на відповідача. 
Представник позивача посилається на те, що позивачем надано належні докази (договори факторингу та відповідні реєстри прав вимоги), які підтверджують послідовність і безперервність переходу прав вимоги. 
Ухвалою суду від 16.04.2026 за клопотанням представника позивача витребувано у АТ КБ "Приватбанк" докази стосовно належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 та зарахування на неї грошових коштів в період часу з 12.06.2021 по 17.06.2021 в сумі 21 250,00 грн. 
11.05.2026 від АТ КБ "Приватбанк" надійшла запитувана інформація, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 іметовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), номер телефону НОМЕР_4 був/є фінансовим, знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 , а по рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) було зарахування коштів на суму 21 250 грн за період 12.06.2021-17.06.2021. 
Представник позивача в судовому засіданні зменшенні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. 
Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у раніше поданих поясненнях. 
Заслухавши сторони, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами 1-3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що 12.06.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 792696518 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
ОСОБА_1 за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.
Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа.
Правилами до кредитного договору передбачено, що позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних.
За результатами заповнення заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної картки позичальника згідно з стандартами відповідних платіжних систем. Рішення про надання чи відмову у наданні кредиту приймається товариством на підставі обробки персональних даних позичальника, зазначених в заявці, та будь-якої додаткової інформації, наданої позичальником, чи отриманої товариством з інших джерел.
Таким чином ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані ОСОБА_1 , а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику.
ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV94VЗХ. Зокрема, 12.06.2021 о 17:27:40 ОСОБА_1 ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору.
Відповідно до п. 4.2 кредитного договору визначається, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Одночасно з підписанням договору, товариство відправило на електронну адресу, вказану ОСОБА_1 у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту.
Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до п. 1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 21 250,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.
Відразу після вчинених дій 12.06.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 21250,00 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_5 , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що ОСОБА_1 прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Згідно з інформацією з АТ КБ "ПриатБанк" від 11.05.20206 на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку було зарахування коштів на суму 21250 грн за період 12.06.2021-17.06.2021.
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.
Таким чином, на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд вважає доведеним факт укладання ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 договору кредитної лінії в електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме: надання грошових коштів позичальнику ОСОБА_1 у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Посилання відповідача на недоведеність отримання ним кредитних коштів спростовується копією платіжного доручення від 12.06.2021 про перерахування ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" грошових коштів у загальному розмірі 21 250,00 грн, у яких призначенням платежу зазначено: переказ коштів згідно договору № 792696518 від 12.06.2021 для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_5 , отримувачем яких зазначено саме ОСОБА_1 , вказаний його ідентифікаційний код. інформацією з АТ КБ "ПриватБанк". 
Доказів, які б спростовували факт перерахування ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" кредитних коштів ОСОБА_1 , останнім не надано.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.
28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.
31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Пунктом 2.1. Розділу 2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що згідно з умовами договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Тобто предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 150 від 07.09.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги за кредитним № 792696518 від 12.06.2021 до відповідача на загальну суму 34 895,32 грн.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.
В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34 895,32 грн.
20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу № 200824, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт капітал» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 792696518 від 12.06.2021 року.
З огляду на положення ст. ст. 512, 514 ЦК України та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивач ТОВ «Юніт Капітал» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 792696518, укладеним між відповідачем та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". 
При цьому, суд вважає безпідставними доводами про те, що до позивача не перейшло право вимоги за договором № 792696518 від 12.06.2021 року.
Так, частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. 
Відповідно до п. 1. 4. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ "Таліон плюс", сторони домовились, що термін "Борг" у договорі означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.
Відповідно до п. п. 1. 3 додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» - за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Розділом 4 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.
Надані копії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та додаткової угоди до нього № 26 від 31 грудня 2020 року містять підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до фактора - ТОВ "Таліон Плюс".
Копія договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ "Таліон Плюс" до фактора - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».
Крім того, відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2021 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 792696518 в сумі 34895,32 грн, з яких: 21 250,00 грн - тіло кредиту, 13 645,32 грн - заборгованість за відсотками. 
Договором факторингу № 200824, укладеного 20.08.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», який також містить підписи сторін, реєстром боржників до договору факторингу 200824 від 20.08.2024 підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором № 792696518 в сумі 34895,32 грн, з яких: 21 250,00 грн - тіло кредиту, 13 645,32 грн - заборгованість за відсотками. 
Позивач, врахувавши, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем з 26.06.2015, тобто ще до укладення кредитного договору № 792696518 від 12.06.2021, на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаними кредитним договором в сумі 21 250,00 грн, як тіло кредиту, яка і підлягає стягненню з відповідача. 
Отже, суд дійшов висновку, що позов в цій частині необхідно задовольнити. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, при зверненні до суду з позовною заявою ТОВ «Юніт Капітал» сплатило 2 422,40 грн судового збору, а оскільки позовні вимоги задовольняються, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, у вказаній сумі.
За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).
Позивач просив стягнути з відповідача 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження вказаних витрат позивачем надані договір про надання правничої допомоги від 26.08.2024 № 26/08/24-02, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Тараненко та партнери»; додаткова угода № 2 до договору про надання правничої допомоги № 26/08/24-02 від 26.08.2024, акт прийому-передачі наданих послуг від 26.08.2024, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги від 26.08.2024 № 26/08/24-02; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого 24.04.2012 на ім`я Тараненка Артема Ігоровича. 
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. 
Відповідач заперечень стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу не висловлював, а лише просив відмовити у задоволенні позову. 
Отже, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2-5, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 792696518 від 12.06.2021, яка складається з тіла кредиту, в сумі 21 250,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн, а всього 8 442,40 грн. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4, літера а, офіс 10, код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Т. А. Карташева