ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1636/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:
від позивача – Конопатський О.О. адвокат,
від відповідача – Рябуха І.О. адвокат,
відповідач – Сверкова (Листопад) А.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу 
за позовом Фізичної особи-підприємця Годлевської Тетяни Анатоліївни, м. Черкаси
до Фізичної особи-підприємця Сверкової (Листопад) Анжели Костянтинівни, м. Черкаси
про стягнення 85 956,90 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Годлевська Тетяна Анатоліївна звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Листопад Анжели Костянтинівни про стягнення заборгованості по сплаті суборендної плати у розмірі 62 580,00 грн, пені у розмірі 8 492,37 грн, інфляційних втрат у розмірі 8 343,30 грн, 3% річних у розмірі 2 272,23 грн, завданих матеріальних збитків у розмірі 4 269,00 грн, а всього 85 956,90 грн та відшкодування понесених судових витрат. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором суборенди частини нежитлового приміщення від 22.09.2023 в частині здійснення повної та своєчасної сплати суборендної плати, що також стало підставою для нарахування 3% річних, інфляційних та пені за період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання. Також позивач просить стягнути завдані відповідачем матеріальні збитки в розмірі 4269,00 грн у зв`язку з неналежним виконання відповідачем умов Договору щодо повернення Об`єкта суборенди у належному стані позивачу, які останній був змушений витратити для приведення Об`єкта суборенди у належний технічний стан.
Ухвалою від 05.01.2026 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; призначив справу до судового розгляду по суті на 19.02.2026; сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права. 
Ухвалою від 19.02.2026 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи по суті в судовому засіданні на 18.03.2026.
Призначене на 18.03.2026 судове засідання не відбулося через оголошення повітряної тривоги. Суд ухвалою повідомив учасників у справі про дату, час і місце судового засідання.
18.03.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позовних вимог, оскільки 05.09.2024 відповідач звернулася до позивача з проханням про зменшення календарного строку оренди до 30 днів. Підставами цього прохання був намір припинити оренду приміщення по вул. 30-річчя Перемоги 25/2, про що позивач був повідомлений заздалегідь. 
Відповідач мала поважні причини для розірвання договору, а саме:
1. Відповідно до вимог ДСНС (лист № 03-1870/162-2) приміщення для дитячого садка має бути оснащене укриттям, якого орендодавцем не було облаштовано. Відповідача було введено в оману, що підвальне приміщення в цій будівлі можливо буде облаштувати як укриття, але доступу до підвального приміщення відповідач не отримав. За період дії договору з 22.09.2023 по 5.09.2024 в Черкаській області було оголошено 739 повітряних тривог. За цей період було зафіксовано 18 вибухів по Черкаській області (статична інформація з сайту https://air- alarms.in.uaдодається). В дитячому садку перебували діти молодшої вікової групи 2-3 роки. Такий стан речей унеможливлював роботу дитячого садка без укриття для дітей.
2. Позивач негативно ставився до облаштування дитячого садка необхідним санітарним та відповідали Санітарному регламенту для закладів дошкільної освіти, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 24.03.2016 № 234 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 21 жовтня 2025 року №1604), що могло призвести до дитячих травм.
Відповідь на свою заяву відповідачка не отримала, контакт з позивачем відбувався лише через представників позивача та його бухгалтера Олену у телефонному режимі.
Останній розрахунок по орендній платі був проведений наприкінці серпня 2024 року готівкою особисто в руки бухгалтеру ФОП Годлевська Т.А. Олені.
Відповідач неодноразово протягом вересня-жовтня 2024 року телефонувала до представників позивача з метою передачі приміщення та ключів, і лише 04.11.2024 був оформлений акт приймання - передачі приміщення.
Під час передачі, приміщення знаходилось в належному стані, повністю відповідало умовам договору, відповідачем був зроблений демонтаж свого обладнання, ремонт, фарбування, прибирання за свій рахунок (фото, відео додається), представники позивача та відповідач склали акт прийому-передачі з зауваженнями (а.с. 24-25), відповідач зауважила, що стан приміщення ідеальний ( підтверджується фото, відео).
Орендна плата була сплачена в повному обсязі по вересень включно, відповідач не вимагала повернення гарантійного внеску в сумі 31300,00 грн. Вважала що всі майнові питання з позивачем вирішені.
Обставини, викладенні в позовній заяві, щодо завданої позивачеві шкоди, на суму 35569,00 грн. не відповідають дійсності та не підтверджені ніякими доказами. Позивач не надав доказів, що саме відповідачем завдано шкоду орендованому приміщенню, наявність договору підряду про здійснення ремонтних робіт сама по собі не свідчить, що відповідачем була заподіяна шкода приміщенню позивача.
16.04.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (уточнений), відповідач подала додаткові письмові пояснення.
У судовому засіданні, що відбулося 16.04.2026 за участю обох сторін, для ознайомлення представником позивача з відеозаписом, який поданий представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву, суд оголошував перерву до 22.04.2026, про що під розписку повідомив представників сторін та відповідача. Також суд постановив протокольно ухвалу про заміну прізвища відповідача у справі Листопад А.К. на Сверкову А.К. (відомості про дану процесуальну дію занесені до протоколу судового засідання).
У судовому засіданні, що відбулося 22.04.2026 за участю обох сторін, представник позивача позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив суд його задовольнити, представник відповідача та відповідач проти позову заперечували з підстав зазначених у відзиві та до додаткових письмових поясненнях, просили суд відмовити в задоволенні позову. 
Суд завершив розгляд справи по суті, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення. 
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 23.04.2026 підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність (стаття 76 ГПК України), допустимість (стаття 77 ГПК України), достовірність (стаття 78 ГПК України) кожного доказу окремо, а також вірогідність (стаття 79 ГПК України) і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 
22.09.2023 між фізичною особою - підприємцем Годлевською Т.А., (далі орендар, позивач) та фізичною особою - підприємцем Листопад А.К., (далі суборендар, відповідач) був укладений договір суборенди частини нежитлового приміщення, (далі Договір, а.с. 16 -18).
Відповідно до п. 1.1 Договору орендар передав, а суборендар прийняв в тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення загальною площею 104,3 кв.м., а саме приміщення, що розташоване за адресою: місто Черкаси, вул. 30-річчя Перемоги, 25/2.
Відповідно до п. 2.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до закінчення строку оренди. Строк оренди починається з дати підписання Акту приймання — передачі Об`єкта оренди в користування Орендарю, який є невід`ємною частиною даного Договору та діє на протязі 35 місяців.
Відповідно до п. 2.2 Договору за ініціативою кожної сторони Договір може бути достроково припинений шляхом повідомлення зацікавленої сторони про таке припинення за 60 календарних днів до дати припинення Договору. В такому разі Договір буде вважаться таким, що припинився за згодою Сторін на 61 календарний день з моменту отримання іншою стороною відповідного письмового повідомлення, при цьому не вимагається укладання будь яких додаткових угод або змін до договору. До закінчення зазначеного строку Сторони повинні провести взаєморозрахунки, передбачені цим договором.
Відповідно до п. 2.3 Договір не може бути розірваний суборендарем до моменту погашення заборгова ності по оплаті за суборенду, інших платежів і штрафних санкцій, якщо вони підлягають нарахуванню згідно з умовами даного Договору.
Відповідно до п. 2.4 Договір може бути розірваний орендарем в односторонньому порядку без дотримання строків, зазначених у п.п 2.2 даного Договору в разі порушення суборендарем умов, викладених в Договорі й додатках до нього.
Відповідно до п. 3.1 Договору розмір суборендної плати складає 31290,00 за один місяць суборенди. Орендна плата нараховується з дня підписання акту приймання-передачі.
За умовами пункту 3.4 Договору суборендна плата сплачується не пізніше п`ятого числа за поточний місяць суборенди.
Відповідно до п. 3.7 Договору суборендар зобов`язується сплатити Орендарю гарантійний платіж розміром 31300,00 в день підписання цього Договору. В разі збільшення розміру суборендної плати за Договором суборендар зобов`язується доплатити різницю підвищення плати в якості гарантійного платежу протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання додаткової угоди про зміну розміру суборендної плати.
Відповідно до вимог п. 4.2 Договору в останній день строку оренди, або в день дострокового розірвання Договору, суборендар повинен повернути об`єкт оренди в стані, який був зазначений в Акті приймання-передачі (приймання), який вважається поверненим з моменту підписання Акта приймання передачі (повернення). 
Майно, що суборендувалось, повинно бути повернено Орендарю у тому стані, в якому воно було передано в суборенду з урахуванням фізичного зносу (п.4.5 Договору).
Відповідно до п. 8.1 Договору суборендарем вноситься гарантійний платіж в день підписання цього Договору, який дорівнює розміру місячної орендної плати згідно п.3.7. Договору, який є засобом забезпечення зобов`язань суборендаря за даним Договором щодо належного та своєчасного повернення Об`єкта суборенди Орендарю (надалі — гарантійний платіж), а також щодо належного стан)’ Об`єкта суборенди па момент його повернення Орендарю. Якщо суборендар виконає належним чином свої обов`язки за даним Договором, гарантійний платіж повертається йому протягом 30 банківських днів з дня отримання орендарем письмового звернення від суборендаря, але в будь-якому випадку не раніше ніж проведення розрахунків суборендарем за використані ним комунальні послуги, проведення між сторонами звіряння взаєморозрахунків та підписання відповідного акту.
Відповідно до п. 8.2 Договору якщо суборендар буде порушувати свої обов`язки за даним Договором, та/ або Об`єкт суборенди на момент повернення буде перебувати в неналежному стані та/або суборендар прострочив повернення об`єкта суборенди орендарю та/або у разі дострокового розірвання Договору Суборендарем, гарантійний платіж йому не повертається.
Договір підписаний представниками обох сторін, підписи представників посвідчені печатками юридичних осіб, яких вони представляють.
До Договору сторонами укладено додаток №1 – план - схема об`єкту суборенди (а.с. 19).
01.12.2023 сторонами складено Акт приймання-передачі об`єкту суборенди (а.с.20) за яким орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове оплачуване користування на умовах дійсного Договору частину нежитлового приміщення (далі по тексту – Об`єкт оренди) площею 104,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: місто Черкаси, вул. 30-річчя Перемоги, 25/2.
05.09.2024 відповідач направив позивачу заяву з проханням зменшити календарний строк оренди приміщення до 30 діб у зв`язку з обставинами, не дозволяючими оплачувати оренду (а.с. 21).
18.09.2024 позивач направив відповідачу відповідь у якій повідомив, що за ініціативою кожної сторони Договір може бути достроково припинений шляхом повідомлення зацікавленої сторони про таке припинення за 60 календарних днів до дати припинення Договору. В такому разі Договір буде вважатися таким, що припинився за згодою Сторін на 61 календарний день з моменту отримання іншою стороною відповідного письмового повідомлення, при цьому не вимагається укладання будь яких додаткових угод або змін до договору. До закінчення зазначеного строку Сторони повинні провести взаєморозрахунки, передбачені цим договором (а.с.22 -23).
На підставі заяви Відповідача від 05.09.2024 Договір припинив свою дію з 04.11.2024 відповідно до п.2.2 Договору.
04.11.2024 між сторонами був підписаний Акт прийому-передачі об`єкта суборенди згідно з яким об`єкт суборенди був повернутий відповідачем позивачу. Акт містить зауваження щодо стану об`єкта оренди, а саме зазначено, що на момент повернення об`єкта суборенди орендарю стіни були частково пофарбовано (залишилася шпаклівка), вікна пошкоджені (в профілі отвори), в санвузлі пошкоджена плитка (2 шт.) 4 отвори; загалом приміщення частково здається в брудному стані (профіль дверний, підлога, санвузол, профіль, стеля). Відповідач не погодилась із зауваженнями, зазначила, що стіни в ідеальному стані, в приміщенні перебували діти, тому диспансер був прибитий, приміщення було прийнято мною брудне (а.с. 25).
15.12.2024 між фізичною особою - підприємцем Годлевською Т.А., (замовник, позивач) та фізичною особою - підприємцем Місюрою В. В. (підрядник), що діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2007 за №20260000000016194, РНОКПП 2916417110, місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1 , уклали Договором підряду від № 17 (а.с. 34-35).
Відповідно до умов зазначеного Договору підрядник зобов`язується на свій ризик виконати, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити наступну роботу: ремонтні роботи в приміщенні магазину за адресою: м. Черкаси, вул. 30 років Перемоги, 25/2.
Відповідно до п. 1.2. Договору обсяг ремонтних робіт, які мають бути виконані згідно з цим Договором, визначається Додатком № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п. 2.1 ціна договору формується згідно з обсягом ремонтних робіт, зазначеним у п. 1.2. Договору, складає 35 569,00 грн. 
Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.
До Договору сторонами укладено додаток №1, в якому зазначено найменування ремонтних робіт, які мають бути виконані відповідно до умов договору (а.с. 36).
27.12.2024 між замовником та підрядником підписаний Акт № 17 здачі-прийняття робіт (а.с. 37).
Відповідно до акту приймання виконання будівельних робіт № 17 замовником (позивачем) було прийнято роботи на суму 35 569,00 грн. 
30.12.2024 відповідно до квитанції № 9365-1572-3141-2727 замовником було сплачено 35 569,00 грн за ремонтно - будівельні роботи згідно рахунку - фактури № СФ-0000017 від 27.12.2024 (а.с. 38-39). 
14.10.2025 позивачем направило на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості по суборендній платі у розмірі 62 580,00 грн та завданих матеріальних збитків у розмірі 4 269,00, що підтверджується копіями опису вкладення цінного листа та накладної 1803100097566 Укрпошти (а.с. 42-43). Проте, дана претензія залишена відповідачем без відповіді, а вимога – без задоволення.
Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Предметом позову, що розглядається у цій справі, є вимога позивача до відповідача про стягнення заборгованості по суборендній платі у розмірі 62580,00 грн відповідно до умов договору суборенди частини нежитлового приміщення від 22.09.2023 та збитків у розмірі 4269,00 грн. 
Спірні правовідносини сторін виникли із договору суборенди частини нежитлового приміщення від 22.09.2023 укладеного сторонами, вимоги позивача витікають із прав і зобов`язань сторін за цим договором.
За правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до договірних зобов`язань найму (оренди). 
Статтею 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1, п.п. 2, 3, 5, 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї ();
За змістом статей 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Відповідно до ст. ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612).
Згідно з ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом .
Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Підрозділом І розділу ІІІ книги 5 ЦК України визначено окремі види договірних зобов`язань, а главою 58 – щодо найму (оренди), зокрема:
за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759);
за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 5 ст. 759);
особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (ч. 3 ст. 760);
за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 762);
договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763);
у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення (ч.ч. 1, 2 ст. 785);
передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч.ч. 1, 2 ст. 795).
З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що укладений сторонами 22.09.2023 договір суборенди частини нежитлового приміщення загальною площею 104,3 кв.м., що розташоване за адресою: місто Черкаси, вул. 30-річчя Перемоги, 25/2 фактично ними виконувався з 01.12.2023 – дати погодження акту приймання-передачі нежитлового приміщення.
Пунктами 3.1, 3.7 Договору сторони погодили, що розмір суборендної плати складає 31290,00 за один місяць суборенди. Орендна плата нараховується з дня підписання акту приймання-передачі; суборендар зобов`язується сплатити орендарю гарантійний платіж розміром 31300,00 в день підписання цього Договору. Відповідно до п. 8.1, 8.2 Договору суборендарем вноситься гарантійний платіж в день підписання цього Договору, який дорівнює розміру місячної орендної плати згідно п.3.7. Договору, якщо суборендар буде порушувати свої обов`язки за даним Договором, та/ або Об`єкт суборенди на момент повернення буде перебувати в неналежному стані та/або суборендар прострочив повернення об`єкта суборенди орендарю та/або у разі дострокового розірвання Договору Суборендарем, гарантійний платіж йому не повертається.
На підставі заяви відповідача від 05.09.2024 Договір припинив свою дію з 04.11.2024 відповідно до п.2.2 Договору.
04.11.2024 між сторонами був підписаний Акт прийому-передачі об`єкта суборенди згідно з яким Об`єкт суборенди був повернутий відповідачем позивачу.
Суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо неотримання відповіді від позивача про відмову у зменшенні строку оренди, оскільки відповідач надав згоду під час підписання договору, зокрема, що ініціативою кожної сторони Договір може бути достроково припинений шляхом повідомлення зацікавленої сторони про таке припинення за 60 календарних днів до дати припинення Договору. В такому разі Договір буде вважаться таким, що припинився за згодою Сторін на 61 календарний день з моменту отримання іншою стороною відповідного письмового повідомлення, при цьому не вимагається укладання будь яких додаткових угод або змін до договору. 
Відповідно до положень ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, таким чином позивач правомірно довів, що на підставі заяви відповідача від 05.09.2024 Договір припинив свою дію 04.11.2024 відповідно до п.2.2 Договору.
Також, суд звертає увагу, що позивачем належними та допустимими доказами доведено направлення на адресу відповідача претензії.
Таким чином, судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується, що у встановлений договором строк і станом на день прийняття рішення, відповідач свої зобов`язання з оплати у повному обсязі орендної плати за користування орендованим майном не виконав. 
Вказана заборгованість підтверджується також розрахунком позивача суми заборгованості відповідача за оренду нерухомого майна.
Доказів сплати відповідачем заборгованості з орендної плати по договору матеріали справи не містять.
Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати суборендної плати є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, з огляду на що відповідач згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.
З огляду на встановлені обставини, на те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості з суборендної плати перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за суборенду майна у розмірі 62580,00 грн є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у цій частині.
Також позивач заявив до стягнення пеню у розмірі 8492,37 грн, інфляційні втрати в розмірі 8 343,30 грн, 3% річних у розмірі 2 272,23 грн.
Згідно з пунктом 7.1 Договору, у випадку несвоєчасної сплати суборендарем сум, зазначених у пунктах 3.1, 3.5, 3.7 даного Договору, орендар має право стягнути з суборендаря пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення.
Враховуючи, що відповідач має непогашену заборгованість позивачем відповідно до умов Договору нараховано пеню в сумі 8492,37 грн.
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.
Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин) визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано.
Перевіривши розрахунок пені, суд встановив його обґрунтованість, вірність та відповідність застосованим судом до спірних відносин норм законодавства, пеня підлягає задоволенню в заявленому розмірі.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Дослідивши розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат, здійснені позивачем за період 06.10.2024 - 22.12.2025 на суму боргу 62580,00 грн за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», господарський суд встановив, що розрахунки обґрунтовані та здійснені арифметично правильно, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 2 272,23 грн 3 % річних та 8343,30 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.
Також позивач просив стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 4 269,00 грн.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази щодо вимог позивача про стягнення матеріальних збитків, заперечення відповідача, суд зазначає наступне. 
15.12.2024 між фізичною особою - підприємцем Годлевською Т.А., (замовник, позивач) та фізичною особою - підприємцем Місюрою В. В. (підрядник), укладено Договір підряду від № 17 (а.с. 34-35). Відповідно до умов зазначеного Договору підрядник зобов`язався на свій ризик виконати, а замовник прийняти і оплатити ремонтні роботи в приміщенні магазину за адресою: м. Черкаси, вул. 30 років Перемоги, 25/2.
27.12.2024 між замовником та підрядником підписаний Акт № 17 здачі-прийняття робіт (а.с. 37). Відповідно до акту приймання виконання будівельних робіт № 17 замовником (позивачем) було прийнято роботи на суму 35 569,00 грн. 
В позовній заяві позивачем зазначено, що через неналежне виконання відповідачем умов Договору щодо повернення Об`єкта суборенди у належному стані позивачу було завдано матеріальних збитків у розмірі 35569,00 грн, які він був змушений витратити для приведення Об`єкта суборенди у належний технічний стан.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (ЦК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За приписами статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
За змістом статті 226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний відшкодувати на вимогу суб`єкту завдані збитки у добровільному порядку в повному обсязі.
Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.
За приписами частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до вимог п. 4.2 Договору суборенди в останній день строку оренди, або в день дострокового розірвання Договору, суборендар повинен повернути об`єкт оренди в стані, який був зазначений в Акті приймання-передачі (приймання), який вважається поверненим з моменту підписання Акта приймання передачі (повернення). Майно, що суборендувалось, повинно бути повернено Орендарю у тому стані, в якому воно було передано в суборенду з урахуванням фізичного зносу (п.4.5 Договору).
Відповідно до Акту прийому-передачі Об`єкта суборенди від 01.12.2023, Об`єкт суборенди на момент його передачі відповідачу перебував у відмінному стані. Пунктом 3 вказаного Акту передбачено, що при здачі приміщення стіни повинні бути білого кольору.
Відповідно до Акту прийому-передачі Об`єкта суборенди від 04.11.2024 вбачається, що на моменту повернення Об`єкта суборенди Орендарю стіни були частково пофарбовано (залишилася шпаклівка), вікна пошкоджені (в профілі отвори), в санвузлі пошкоджена плитка (2 шт.) 4 отвори; загалом приміщення частково здається в брудному стані (профіль дверний, підлога, санвузол, профіль, стеля). Відповідач не погодився з зауваженнями.
Факт завдання шкоди також підтверджується фотознімками, зробленими під час підписання сторонами Акта прийому-передачі Об`єкта суборенди від 04.11.2024, які фіксують виявлені пошкодження майна (а.с. 25-31).
Для приведенню Об`єкта суборенди у належний технічний стан понесені позивачем витрати склали 35 569,00 грн, що підтверджується Договором підряду від 15.12.2024 № 17, Додатком № 1 до вказаного Договору, Актом № 17 здачі-прийняття робіт від 27.12.2024, рахунком фактурою № СФ-0000017 від 27.12.2024 та квитанцією від 30.12.2024.
Таким чином через неналежне виконання відповідачем умов Договору щодо повернення Об`єкта суборенди у належному стані позивачу було завдано матеріальних збитків у розмірі 35 569,00 грн, які він був змушений витратити для приведення Об`єкта суборенди у належний технічний стан.
Отже, у діях відповідача наявний склад правопорушення, а саме: наявність шкоди підтверджено фактичними витратами, які поніс позивач внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку щодо приведення приміщення, переданого йому в суборенду в стан, в якому його було йому надано;
протиправна поведінка заподіювана шкоди, підтверджена вимогами статті 779 ЦК України та пунктами 4.2, 4.5 договору суборенди;
причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою: внаслідок господарської діяльності відповідача;
вина відповідача підтверджується тим фактом, що відповідач за договором суборенди був єдиним користувачем приміщення з 22.09.2023.
Відповідачем згідно з умовами пункту 3.7 Договору в день його підписання сплачено на рахунок позивача 31300,00 грн. в якості гарантійного платежу.
Відповідно до п. 8.1. Договору Сторони встановили, що Суборендарем вноситься гарантійний платіж в день підписання цього Договору, який дорівнює розміру місячної орендної плати згідно п. 3.7 Договору, який є засобом забезпечення зобов`язань за даним Договором щодо належного та своєчасного повернення Об`єкта суборенди Орендарю (надалі - гарантійний платіж), а також щодо належного стану Об`єкта суборенди на момент його повернення Орендарю.
Згідно з п. 8.2. Договору якщо Суборендар буде порушувати свої обовязки за даним Договором, та/або Об`єкта суборенди на момент повернення буде перебувати в неналежному стані та/або Суборендар прострочив повернення Об`єкта суборенди Орендарю та/або у разі дострокового розірвання Договору Суборендарем, гарантійний платіж йому не повертається.
В позовній заяві позивачем зазначено, що відповідно до п.3.7 Договору відповідачем був внесений гарантійний платіж у сумі 31300,00 грн, частина завданих позивачу збитків буде відшкодована за рахунок гарантійного платежу. Залишок розміру завданих збитків становить 4269,00 грн. (35 569,00 грн. - 31300,00 грн. = 4269,00 грн.).
Суд дійшов висновку про доведеність наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, оскільки позивачем доведені об`єктивна та суб`єктивна сторони спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями та понесеними позивачем збитками у розмірі 35569,00 грн, а відповідачем не спростована наявність його вини.
Суд критично ставиться до заперечень відповідача, що позивачем не надано доказів, що саме відповідачем завдано шкоду орендованому приміщенню, оскільки відповідно до Акту прийому-передачі Об`єкта суборенди від 01.12.2023 Об`єкт суборенди на момент його передачі відповідачу перебував у відмінному стані, тоді як з Акту прийому-передачі Об`єкта суборенди від 04.11.2024 вбачається, що на моменту повернення Об`єкта суборенди орендарю стіни були частково пофарбовано (залишилася шпаклівка), вікна пошкоджені (в профілі отвори), в санвузлі пошкоджена плитка (2 шт.) 4 отвори; загалом приміщення частково здається в брудному стані (профіль дверний, підлога, санвузол, профіль, стеля). 
У відзиві відповідач наполягав на тому, що приміщення повернуто в ідеальному стані, як доказ надано фотокартки та флеш – носій, однак дослідивши зазначені докази, судом не встановлено належне виконання відповідачем умов Договору суборенди щодо повернення Об`єкта суборенди у належному стані позивачу.
З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що вимога щодо стягнення збитків обґрунтована, підтверджується наданими суду доказами та підлягає задоволенню в заявленому позивачем розмірі 4269,00 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 129 ГПК України позивачу підлягає відшкодуванню сплачена ним за подання позову сума судового збору за рахунок відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області 
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. 

Стягнути з фізичної особи-підприємця Сверкової Анжели Костянтинівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Годлевської Тетяни Анатоліївни ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) - 62580,00 грн суборендної плати, 8492,37 грн пені, 8343,30 грн інфляційних втрат, 2272,23 грн 3% річних у розмірі, 4269,00 грн матеріальних збитків, 3028, 00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено та підписано 28 травня 2026 року. 

Суддя О.В. Чевгуз