КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 757/47378/23-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2211/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Саперне поле 3», про стягнення заборгованості, 
за апеляційними скаргами представника Компана Сергія Володимировича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року, ухвалених під головуванням судді Остапчук Т.В.,- 

встановив:

У жовтні 2023 року ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» звернулось до суду із названим позовом.
ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги обслуговування будинку у розмірі 60 512 грн 44 коп., що складається із: заборгованості за надані послуги за період із 01 травня 2021 року по 31 січня 2022 року у розмірі 47 368 грн 23 коп.; заборгованості щодо утримання машиномісця № НОМЕР_1 у розмірі 7 156 грн 73 коп.; заборгованості щодо утримання машиномісця № НОМЕР_2 у розмірі 5 987 грн 48 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири НОМЕР_3 , паркомісць НОМЕР_1 та НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_5 .
ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до 01 лютого 2022 року надавав послуги утримання будинку, прибудинкової території, паркінгу та машиномісць, виконував функції балансоутримувача будинку. 
Відповідач належним чином не виконував своє зобов`язання щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 60 512 грн 44 коп.
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2023 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. 
11 липня 2024 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року названий позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс»: заборгованість щодо утримання квартири АДРЕСА_4 (заборгованість за надані послуги за період із 01 травня 2021 року по 31 січня 2022 року в розмірі 47368 грн 23 коп.; основну заборгованість у розмірі 34 347 грн 02 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 10 992 грн 56 коп.; 3 % річних у розмірі 2 028 грн 65 коп.; заборгованість щодо утримання машиномісця НОМЕР_1 по АДРЕСА_5 (заборгованість за надання послуг з обслуговування паркінгу і машиномісця за період із 01 травня 2021 року по 31 січня 2022 року в розмірі 7 156 грн 73 коп.; основну заборгованість у розмірі 5 192 грн 19 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 1 658 грн 36 коп.; 3 % річних у розмірі 306 грн 18 коп.); заборгованість щодо утримання машиномісця НОМЕР_1 по АДРЕСА_5 (заборгованість за надання послуг з обслуговування паркінгу і машиномісця за період із 01 травня 2021 року по 31 січня 2022 року в розмірі 5 987 грн 48 коп.; основну заборгованість у розмірі 4 343 грн 94 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 1 387 грн 42 коп.); 3 % відсотка річних у розмірі 256 грн 12 коп. 
Стягнутоз ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс»сплачений судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп.
У серпні 2025 року представник ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» звернулась до Печерського районного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення суду та просила стягнути із ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.
Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року названу заяву задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.
В апеляційних скаргах представник ОСОБА_1 просить: рішення суду від 18 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості у розмірі 23 146 грн 89 коп. закрити, у іншій частині позовних вимог відмовити; додаткове рішення суду від 27 жовтня 2025 року скасувати та постановити ухвалу суду про відмову у задоволенні вимог заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.
На адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд апеляційних скарг у відкритому судовому засіданні із викликом учасників справи.
Враховуючи ціну позову ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс», фактичні обставини справи та положення ч. 1 ст. 369 ЦПК України, колегія суддів відхиляє клопотання представника ОСОБА_1 та вважає за можливе здійснити розгляд апеляційних скарг без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності наявності у відповідача заборгованості перед ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» у розмірі60 512 грн 44 коп.
Стягуючи із відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп. судом першої інстанції враховано співмірність обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт із складністю справи.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що  ОСОБА_1 є власником квартири НОМЕР_3 та паркомісць НОМЕР_1 та НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_5 , що підтверджується долученою до матеріалів справи витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.
Згідно листа ОСББ «Саперне Поле 3» від 22 січня 2022 року № 5, загальними зборами від 20 листопада 2021 року прийнято рішення щодо початку самозабезпечення будинку АДРЕСА_6 разом з вбудованим паркінгом, який є невід`ємною частиною зазначеного будинку з 01 лютого 2022 року. 
До 01 лютого 2022 року ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» надавало послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, паркінгу та машиномісць, виконував функції балансоутримувача будинку.
Між сторонами 31 травня 2018 року укладено договір № 203-103/1 щодо надання позивачем послуг обслуговування будинку.
01 червня 2018 року укладено договори за № 204-222/2 та № 204-223/2 щодо надання позивачем послуг утримання паркінгу та машиномісць.
Обґрунтовуючи позов, ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» повідомило, що ОСОБА_1 користувався наданими послугами позивача щодо утримання належних йому машиномісць та квартири та не виконував належним чином своє зобов`язання по їх сплаті.
Позивач просив стягнути з відповідача: заборгованість за надані послуги утримання квартири НОМЕР_3 за період із 01 травня 2021 року по 31 січня 2022 року (основна заборгованість у розмірі 34 347 грн 02 коп., інфляційна складова боргу у розмірі 10 992 грн 56 коп., 3 % річних у розмірі 2 028 грн 65 коп.); заборгованість по утриманню машиномісця НОМЕР_1 в розмірі 7 156 грн 73 коп. (основна заборгованість у розмірі 5 192 грн 19 коп., інфляційна складова боргу у розмірі 1 658 грн 36 коп., 3 % річних у розмірі 306 грн 18 коп.); заборгованість по утриманню машиномісця НОМЕР_1 в розмірі 5 987 грн 48 коп. (основна заборгованість у розмірі 4 343 грн 94 коп., інфляційна складова боргу у розмірі 1 387 грн 42 коп., 3 % річних у розмірі 256 грн 12 коп)., та сплачений судовий збір в розмірі 2 684 грн 00 коп.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.
Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто означена стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
За ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Вказані положення законодавства встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні.
До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Відтак, власник нерухомого майна у вигляді квартири та машиномісця у паркінгу несе обов`язок з оплати витрат на утримання цього майна.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Правило ст. 526 ЦК України є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є щомісячна сплата позивачу вартості наданих послуг.
Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до 01 лютого 2022 року надавало послуги з утримання будинку, прибудинкової території, паркінгу та машиномісць, виконував функції балансоутримувача будинку АДРЕСА_6 .
ОСОБА_1 є власником квартири НОМЕР_3 та паркомісць НОМЕР_1 та НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_5 , що підтверджується долученою до матеріалів справи витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.
Між сторонами укладені відповідно договори, за якими позивач зобов`язувалось надавати послуг утримання майна, а ОСОБА_1 - здійснювати своєчасну оплату. 
Згідно розрахунку заборгованості, складеним начальником юридичного відділу ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс», за період із 01 травня 2021 року по 31 січня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 становить 60 512 грн 44 коп. 
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Розв`язуючи спір, судом першої інстанції обгрунтовано визнано доведеним надання позивачем та користування відповідачем послуг з утримання квартири та двох паркомісць. 
Враховуючи неналежне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо оплати житлово-комунальних послуг, судом правильно стягнуто із ОСОБА_1 основну заборгованість у розмірі 43 883 грн 15 коп.
Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» просило стягнути з відповідача інфляційні нарахування та 3 % річних.
Так, за змістом ст. 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності (спеціальним видом цивільно-правової відповідальності) боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відтак, законодавець визначає обов`язок боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахування рівня інфляції за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних за увесь час прострочення, тобто з моменту порушення грошового зобов`язання до момент його усунення.
На правовідносини, що виникли між учасниками справи, поширюється дія ч. 2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції обгрунтовано стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» нараховану інфляційну складову боргу та 3 % річних у загальному розмірі 16 629 грн 29 коп.
Доводи апеляційної скарги про те, що провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості у розмірі 23 146 грн 89 коп. підлягає закриттю у зв`язку із частковим погашенням відповідачем у серпні 2025 року заборгованості за житлово-комунальні послуги, колегія суддів відхиляє, оскільки за наявності належних доказів на підтвердження проведеної оплати, відповідач має можливість звернутися до виконавчої служби для зарахування вказаних грошових коштів та зменшення суми заборгованості.
Доводи апеляційної скарги про те, що розмір оплати за надані послуги з утримання машиномісць є завищеним, колегія суддів оцінює критично, оскільки особисто підписуючи договір про надання послуг з утримання підземного паркінгу та додаток № 1, ОСОБА_1 погодився із розміром/порядком визначення та зміни вартості послуг.
Доводи апеляційної скарги про те, що на момент укладення відповідних договорів із позивачем ОСОБА_1 не був власником машиномісць та у нього був відсутній обов`язок утримувати вказане нерухоме майно, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно долученого до матеріалів справи витягу з Державного реєстру речових прав державну реєстрацію щодо машиномісць НОМЕР_1 та НОМЕР_1 проведено 12 вересня 2018 року, а звертаючись до суду позивач просив стягнути заборгованість за період починаючи із 01 травня 2021 року. Відтак, на момент виникнення спірної заборгованості, відповідач був власником нерухомого майна. 
У серпні 2025 року представник ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» звернулась до Печерського районного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення суду та просила стягнути із ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.
Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року названу заяву задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.
За ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно вимог ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається із резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представник ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» просила стягнути з  ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс»надано копію: договору про надання правової допомоги; додаткової угоди про внесення змін до договору; попереднього орієнтовного розрахунку витрат на правничу допомогу; акту приймання-передачі від 09 травня 2025 року. Колегією суддів досліджено вказані документи через підсистему «Електронний суд».
В акті прийому-передачі зазначено: 
- складання, подання відповіді на відзив - 2 год - 5 000 грн 00 коп.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для підготовки позовної заяви та відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що зазначені представником ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп. є достатньо обґрунтованими.
Судом першої інстанції правильно стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено дійсну домовленість сторін щодо розміру адвокатського гонорару, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно умов договору про надання правничої допомоги розмір гонорару визначається за погодженням адвоката із клієнтом. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг, адвокатом виконано роботу «складання, подання відповіді на відзив» у загальному розмірі 5 000 грн 00 коп. Вартість однієї години - 2 500 грн 00 коп. 
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази складання та подання адвокатом Бабур О.П. відзиву на позовну заяву через зазначення у ордері про надання правничої допомоги невірної дати укладеного із позивачем договору, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказане є технічної помилкою. Зазначення у ордері дати договору, на підставі якого його видано, замість «01.01.2023 року» - «б/н січня 2023 року» не спростовує існування договірних відносин між адвокатом та клієнтом.
03 лютого 2026 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» надійшла заява про стягнення із ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн 00 коп.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс»надано копію: договору про надання правової допомоги від 01 січня 2026 року; попереднього орієнтовного розрахунку витрат на правничу допомогу; акту приймання-передачі від 03 лютого 2026 року. 
В акті прийому-передачі наданих послуг зазначено: 
- складання, подання відзиву на апеляційну скаргу - 5 год - 20 000 грн 00 коп.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для підготовки відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що зазначені представником ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн 00 коп. є завищеними та не достатньо обґрунтованими.
Колегія суддів вважає, що із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» підлягають стягненню понесені у суді апеляційної інстанції витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп. В іншій частині вимог заяви про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 18 липня 2025 року та додаткове рішення суду від 27 жовтня 2025 року ухвалені з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційних скарг немає. 
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 рокузалишити без змін.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року залишити без задоволення.
Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року залишити без змін.
Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп.
В іншій частині вимог заяви відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 30 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко